Справа № 520/4665/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 червня 2019 р. № 520/4665/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєва К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (вул. Гольдбергівська, буд.15, м.Харків, 61140, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 03.05.2018 по 28.02.2019;

- зобов`язати Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова виплатити ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію за період з 03.05.2018 по 28.02.2019 у сумі 143234 (сто сорок три тисячі двісті тридцять чотири) гривні 19 копійок.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем на виконання рішення суду по справі №2040/7632/18 від 25.10.2018 р. призначено пенсію за віком з 02.05.2018 р. Однак, вперше позивач отримав пенсію в березні 2019 р. та лише за березень 2019 р. без урахування нарахованої пенсії за період з 03.05.2018 р. по 28.02.2019 р. в сумі 143234 грн. Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справа розглянута у строк, передбачений ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Від представника відповідача надійшов відзив, я якому останній просив суд відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що відповідачем повторно було розглянуто заяву ОСОБА_1 , зараховано періоди роботи, зазначені в рішенні суду у справі №2040/7632/18, та призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду по даній справі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову та відзиву проти нього, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, згідно довідки від 02.05.2018 р. №, позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу.

03.05.2018 р. позивач звернувся до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням відповідача від 11.05.2018 р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу. ОСОБА_1 не погодившись з даною відповіддю, звернувся до суду з позовом. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №2040/7632/18 від 25.10.2018 р., яке набрало законної сили 18.12.2018 р., було скасовано рішення Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова від 11.05.2018 р., зобов`язано зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 не зараховані раніше періоди роботи та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.05.2018 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. На виконання рішення суду відповідачем прийнято рішення, яким призначено пенсію за віком з 02.05.2018 р.

З матеріалів справи слідує, що в березні 2019 року позивач отримав пенсію за березень 2019 р. без урахування невиплаченої пенсії за період з 03.05.2018 р. по 28.02.2019 р. в розмірі 143234 грн. Зазначені обставини не заперечуються відповідачем, який також вказав, що розмір пенсії позивача складає 14970,00 грн., а сума заборгованості по пенсії, що підлягає виплаті ОСОБА_1 , складає 143234,19 грн. Крім того, як слідує з відзиву відповідача, постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. №335 до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам внесено зміни, а саме: орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України

Проте доказів виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 03.05.2018 року по 28.02.2019 року відповідачем до суду надано не було.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі - Закон №1706-VII), відповідно до статті 7 якого для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. (ч.1 Закону №1706).

Згідно положень ч.1, 2 ст.7 Закону №1706, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Питання виплати пенсій врегульовані положеннями ст. 47 Закону №1058-IV, якою визначено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

З матеріалів справи слідує, що позивач тривалий час не отримував призначену пенсію, отже, мало місце триваюче порушення прав позивача, яке було відновлено відповідачем тільки з 01 березня 2019 року. Таким чином, позовні вимоги позивача стосуються пенсії, яка є джерелом для його існування, отже, є соціальною гарантією, визначеною Конституцією України, а саме статтею 46, а нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, що визначено частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 5 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/ перебування, незалежно від факту реєстрації проживання/ перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Пунктом 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (в редакції постанови Кабінета Міністрів України №335 від 25.04.2018р.) встановлено, що орган, що здійснює соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у містах Києва і Севастополя держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

03.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення йому пенсії. Протоколом №19 від 07.05.2018 р. засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, ухвалено призначити (відновити) виплату пенсії. Отже, пенсію за період з 03.05.2018 р. по 28.02.2019 р. відповідачем нараховано та на даний час не виплачено, що підтверджується протоколом призначення пенсії. Також суд зазначає, що відповідач визнає той факт, що перед позивачем наявна заборгованість по пенсії, що підлягає виплаті 143234,19 грн.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Щодо посилання відповідача на те, що на підставі рішення комісії орган, що здійснює соціальні виплати, призначає (відновлює) таку соціальну виплату, суд зазначає наступне. Порядком №335, на який посилається відповідач, передбачено призначення пенсії вперше, після того, як внутрішньо переміщена особа стає на облік в структурному підрозділі з питань соціального захисту населення, але не після призначення та нарахування пенсійних виплат особі. Як слідує з матеріалів справи, на засіданні районної комісії протоколом №19 від 07.05.2018 р. призначено (відновлено) виплату пенсії переліку осіб, серед яких зазначений ОСОБА_1 . Отже, пенсія позивачу призначена, сума пенсійних виплат пенсійним органом позивачу нарахована з 03.05.2018 р., однак, виплачуються зазначені виплати лише з березня 2019 р. Тобто, матеріалами справи підтверджена та не заперечується відповідачем наявна заборгованість по сплаті ОСОБА_1 пенсії за період з 03.05.2018 р. по 28.02.2019 р. у розмірі 143234,19 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачем неправомірно невиплачена пенсія за період з 03.05.2018 р. по 28.02.2019 р., тому адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (вул. Гольдбергівська, буд.15, м.Харків, 61140, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 03.05.2018 р. по 28.02.2019 р.

Зобов`язати Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова виплатити ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію за період з 03.05.2018 р. по 28.02.2019 р. у сумі 143234 (сто сорок три тисячі двісті тридцять чотири) гривні 19 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (вул. Гольдбергівська, буд.15, м.Харків, 61140, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2, код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 10 червня 2019 року.

Суддя Мінаєва К.В.