Справа № 487/3176/19
Суддя: Карташева Т. А.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/3176/19
Провадження № 2-а/487/81/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10.06.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Кожина В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Коваля А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Заводського району м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, молодшого лейтенанта поліції Шияна Віктора Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії інспектора патрульної поліції 3 батальйону 1 роти Шияна В.В. щодо складання постанови серії ЕАВ №1075304 від 17.04.2019 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконними; визнати постанову серії ЕАВ №1075304 від 17.04.2019 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати, провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 17.04.2019 року близько 11.20 год., керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO, державний номер НОМЕР_1 , здійснював буксирування автомобіля ВАЗ із застосуванням гнучкого зчеплення, після повороту з вулиці Троїцької на вулицю Новозаводську був зупинений інспектором поліції, який звинуватив його в перетину подвійної суцільної лінії при виїзді з території авто ринку на вулицю Троїцьку. Проте, здійснюючи поворот ліворуч, ніяких забороняючих знаків він не побачив, дорожню розмітку з місця водія видно не було, оскільки виїзд на вулицю Троїцьку знаходиться під нахилом, тобто виїзд здійснювався вгору, тому було порушено межу видимості розмітки, що визначається п. 6.8.2 ДСТУ 2587-2010, також розмітка стерта.

Крім того, розгляд справи на місці без підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечень, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, на думку позивача, порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися. При накладенні штрафу не було враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, на які вказує ст. 33 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Коваль А.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення, аналогічні змісту відзиву на адміністративний позов.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснював, що був водієм автомобіля, який буксирував водій ОСОБА_1 , під час пересування він ніяких забороняючих знаків і розмітки не бачив.

Заслухавши сторони, свідка ОСОБА_2 , дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 17.04.2019 року інспектором 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області молодшим лейтенантом поліції Шияном В.В. було розглянуто справу відносно ОСОБА_1 , який 17.04.2019 року об 11.31 год. в м. Миколаєві по вул. Троїцька, 87, керуючи транспортним засобом, здійснив поворот ліворуч, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР - порушення вимог розмітки проїзної частини доріг. За наслідками розгляду справи було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1075304, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій поліцейського по складанню постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію України» визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Згідно з частиною другою статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч.ч.1-3 ст.122 КупАП.

Таким чином, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Неправильна кваліфікацій дій особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова про притягнення до відповідальності за таке правопорушення, не свідчить про те, що дії посадової особи, яка в силу наданих їй службових повноважень склала такі документи, є неправомірними. У випадку прийняття інспектором поліції протиправної постанови про накладення адміністративного стягнення належним способом захисту порушених прав особи є скасування такої постанови. При цьому, визнання протиправними дій по складанню такої постанови законом не вимагається.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити позивачу у позові в частині визнання незаконними дій відповідача по складанню спірної постанови.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною спірну постанову та про її скасування і закриття провадження у справі, суд приходить до наступного.

На підставі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч.2 ст. 41 вищевказаного Закону України порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з розділом 34 ПДР України, лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Горизонтальна розмітка має таке значення: 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Згідно із ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За змістом п.22 ч.1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається із пояснень позивача, Правила дорожнього руху він не порушував, до адміністративної відповідальності притягнутий безпідставно.

На спростування пояснень ОСОБА_1 відповідачем був наданий аудіовізуальний диск, на якому містяться факти та події, які, на думку сторони відповідача, мали б довести вину ОСОБА_1 .

Однак, зазначене відео не містить запису здійснення позивачем під час повороту ліворуч перетину подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3., а лише фіксує сам розгляд адміністративної справи інспектором на місці зупинки транспортного засобу, тобто відповідачем не зафіксовано самого факту вчинення позивачем порушення ПДР.

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис не відповідає критеріям належності і допустимості доказів у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, а отже не може бути прийнятий судом до уваги.

Щодо ксерокопії рапорту інспектора УПП в Миколаївській області Шияна В.В., який доданий до відзиву на адміністративний позов, то складений він був вже після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом, 22.05.2019 року, а не безпосередньо за наслідками подій 17.04.2019 року.

Крім того, варто звернути увагу, що інспектором зазначено про порушення позивачем пункту 34 ПДР , що є неправильним, оскільки такого пункту в Правилах дорожнього руху України не міститься, а наявний розділ 34, в якому описано види розміток, їх значення та роль у регулюванні дорожнього руху. За такого, інспектор виклав обвинувачення у неконкретній формі, що є неприпустимим з огляду на приписи ст. 283 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Згідно з п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про скасування постанови із закриттям провадження у справі.

Щодо посилань позивача на порушення інспектором права на захист позивача, неврахування його особи і матеріального стану під час накладення стягнення, то саме вони не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваної постанови.

Працівником поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення були дотримані усі вимоги, передбачені КУпАП, щодо заслухання пояснень та роз`яснення прав, оскільки такий факт підтверджується наданим відеозаписом, де зафіксований розгляд справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення дійсно враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, але крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Керуючись ст. ст. 5, 72, 77, 241-244, 246, 250, 286 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАВ №1075304 від 17 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.А. Карташева