Справа № 140/565/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року ЛуцькСправа № 140/565/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Михаліка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся з позовом до Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, Луцька ОДПІ) про визнання незаконною бездіяльності щодо не підготовки та не подання висновку про повернення 25000,00 грн з бюджету для виконання до Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області, зобов`язання підготувати висновок про повернення 25000,00 грн та подати його до виконання до Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.09.2015 позивачем було сплачено грошове зобов`язання з транспортного податку за 2015 рік у розмірі 25000,00 грн, визначене у податковому повідомленні-рішенні Луцької ОДПІ від 11.06.2015 №12681-17. В подальшому постановою Верховного Суду від 18.09.2018 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 11.06.2015 №12681-17 про визначення податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 25000,00 грн. У зв`язку з набранням законної сили рішенням суду позивач 04.10.2018 і 24.10.2018 звертався до відповідача із заявами про повернення сплачених коштів в рахунок транспортного податку з фізичних осіб у зв`язку зі скасуванням податкового повідомлення-рішення. Однак, відповідачем у поверненні коштів відмовлено з тих підстав, що позивачем пропущено строк, необхідний для здійснення повернення сум грошового зобов`язання, а саме 1095 днів. Позивач вважає, що право на подання заяви про повернення сум грошового зобов`язання у нього виникло лише 18.09.2018, тобто після скасування податкового повідомлення-рішення, з огляду на що просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-1а).

Відповідач у відзиві на адміністративний позов від 05.04.2019 №1125 (а.с.31-32) позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, посилаючись на те, що на момент звернення позивача про повернення надміру сплаченого транспортного податку в сумі 25000,00 грн минув передбачений пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України (далі - ПК України) строк 1095 днів від дня надміру сплаченої суми. Крім того, за позивачем обліковується заборгованість зі сплати земельного податку в розмірі 76,48 грн. та платежу, що справляється з осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, у сумі 9789,53 грн., а в силу вимог пункту 43.2 статті 43 ПК України повернення помилкового та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання допускається лише в разі відсутності податкового боргу. З наведених підстав просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 11.04.2019 задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.36).

У відповіді на відзив (а.с.43) позивач заперечив наявність боргу зі сплати податків та обов`язкових платежів, оскільки земельний податок відповідачем нарахований за період після відчуження ОСОБА_2 земельної ділянки, а нарахування єдиного соціального внеску у сумі 9789,53 грн. мало місце за період після припинення позивачем професійної діяльності, про що він повідомляв відповідача заявами від 08.09.2017 та 23.10.2018.

19.04.2019 до суду подані заперечення відповідача з доводами, аналогічними у відзиві на позов (а.с.52).

Ухвалою суду від 20.05.2019 допущено процесуальне правонаступництво у справі та здійснено заміну відповідача Луцької ОДПІ на правонаступника - Головне управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Волинській області).

Позивач та представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив, просив відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, наведених у відзиві та запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 11.06.2015 Луцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №12681-17 про визначення ОСОБА_2 податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 25000,00 грн, яка була сплачена позивачем в повному обсязі в добровільному порядку.

Постановою Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №803/56/16 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 11.06.2015 про визначення податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у сумі 25000,00 грн (а.с.20-24).

04.10.2018 ОСОБА_2 звернувся із заявою до ГУ ДФС у Волинській області про повернення надміру сплачених коштів у сумі 25000,00 грн (а.с.10), у відповідь на яку отримав лист від 22.10.2018 про відсутність підстав для повернення таких коштів у зв`язку з наявністю податкового боргу з єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, у сумі 7332,35 грн (а.с.12).

Позивач 24.10.2018 повторно звернувся із заявою до ГУ ДФС у Волинській області про повернення надміру сплачених коштів у сумі 25000,00 грн (а.с.11), яка мотивована тим, що податковий борг нарахований незаконно та має бути списаний.

Листом від 14.11.2018 відповідач повідомив, що згідно з базою даних ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника ОСОБА_2 по платежу земельний податок з фізичних осіб станом на 12.11.2018 обліковується борг у розмірі 76,48 грн. Крім цього, контролюючий орган зазначив, що неправомірним є перерахування коштів по його заяві у зв`язку з порушенням вимог п.43.3 ст43 ПК України (а.с.13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені статтею 43 ПК України та Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146.

Так, пунктом 43.1 статті 43 ПК України встановлено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2 статті 43 ПК України).

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Положеннями пунктів 43.4, 43.5 статті ПК України встановлено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 102.5 статті 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

З нормами статті 43 ПК України узгоджуються положення Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року №1146 (далі - Порядок №1146).

Даний Порядок №1146 регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, з метою належного виконання положень статей 43, 102 ПК України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Так, зокрема відповідно до пункту 3 Порядку №1146 у разі наявності у платника податкового боргу повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1146 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Таким чином, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми. Дотримання визначеного строку подання заяви та відсутність у платника податків податкового боргу зобов`язує контролюючий орган вжити заходи до прийняття рішення про повернення надмірно сплачених до бюджету коштів.

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як передбачено підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відтак, несплачена платником податків протягом встановленого строку сума визначених у податковому повідомленні-рішенні грошових зобов`язань вважається податковим боргом.

Як вбачається з витягу АІС «Податковий блок» інтегрованої картки платника податку по платежу транспортний податок, за позивачем рахується переплата у розмірі 25 000,00 грн. (а.с.33).

Водночас з матеріалів справи слідує, що відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення від 30.06.2017 №8, 02.07.2018 №8-0306, кожним з яких визначено ОСОБА_2 суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних в розмірі 38,24 грн (а.с.85-86). При цьому податкове повідомлення-рішення від 02.07.2018 №8-0306 було отримане позивачем, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.89).

Вказані податкові повідомлення-рішення позивачем в адміністративному та судовому порядках не оскаржувалися, а тому є чинними, а визначені ними грошові зобов`язання є узгодженими.

Отже, слід дійти висновку про наявність у позивача податкового боргу зі сплати земельного податку в сумі 76,48 грн, що в свою чергу підтверджується даними інтегрованої картки платника податку по даному платежу (а.с.72-74).

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, за даними інтегрованої картки платника податку по єдиному соціальному внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, за позивачем рахується заборгованість в сумі 9789,53 грн.

Позивач в судовому засіданні ствердив, що з 29.08.2017 право на зайняття адвокатською діяльністю за його заявою зупинене, з огляду на що він звертався до контролюючого органу із заявами від 08.09.2017 про припинення платника податків та про зняття з обліку платника єдиного внеску (а.с.46-48), однак нарахування ЄСВ відповідач продовжував здійснювати.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що нарахування єдиного соціального внеску на суму 9789,53 грн здійснено помилково, відтак заборгованість позивача по ЄСВ в судовому засіданні спростована.

Водночас, враховуючи наявність у позивача податкового боргу із земельного податку в сумі 76,48 грн, у відповідача були відсутні правові підстави для підготовки та подання висновку про повернення 25000,00 грн ОСОБА_2 з бюджету для виконання Управлінню Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області, тому ГУ ДФС у Волинській області правомірно, відповідно до норм чинного законодавства відмовило у здійсненні повернення вказаних коштів.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що позивач пропустив строк давності, визначений пунктом 43.3 статті 43 ПК України, для подання заяви про повернення надміру сплачених коштів з огляду на таке.

Як встановлено судом, грошове зобов`язання по сплаті транспортного податку у розмірі 25000,00 грн нараховане позивачу згідно з податковим повідомленням-рішенням від 11.06.2015 №12681-17, яке постановою Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №803/56/16 визнано протиправним та скасовано. Вказане судове рішення набрало законної сили 18.09.2018.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що сума сплаченого ОСОБА_2 грошового зобов`язання з транспортного податку в розмірі 25000,00 грн набула статусу переплати лише після скасування податкового повідомлення-рішення, а саме з 18.09.2018, а тому позивач не пропустив граничного строку звернення із заявою про повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність своїх дій щодо відмови у підготовці та поданні висновку про повернення 25000,00 грн ОСОБА_2 з бюджету, оскільки в останнього наявний податковий борг.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Повне судове рішення складено 06 червня 2019 року.