Справа № 404/5299/18(2а/404/667/2018)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2019 року м. Дніпросправа № 404/5299/18(2а/404/667/2018)
(суддя Варакіна Н.Б., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2019 року у справі №404/5299/18(2а/404/667/2018) за позовом ОСОБА_1 до державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області Демешко В.В., треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, фермерське господарство «Нектар» про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 серпня 2018 року звернулась до суду з позовом до державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області Демешко В.В. згідно з яким, просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 30.07.2018 року №464-ДК/0161По/08/01/-18.

Позов обґрунтовано тим, що зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу правопорушення встановленого ст. 53-1 КУпАП.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2019 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області оскаржило його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем, яка є головою ФГ «Нектар» використовується земельна ділянка без правовстановлюючих документів, оскільки право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі акта на право користування припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її безпідставність, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, ФГ «Нектар» посилаючись на її безпідставність, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що згідно з рішенням Знам`янської районної ради Кіровоградської області від 19.05.1998, ОСОБА_2 надано земельну ділянку, загальною площею 50.0 га для організації ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу Макариської сільської ради Знам`янського району.

Галян М ОСОБА_3 отримав Державний акт на право користування землею КР3000662 від 13.07.1998, зареєстрований за №158 (а.с.10).

Відповідно до Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», 16.09.1998 зареєстровано ФГ «Нектар», засновником якого являвся ОСОБА_2 (а.с.11).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 загальними зборами ОСОБА_1 обрано головою ФГ «Нектар» та затверджено нову редакцію статуту господарства. Земельна ділянка, передана у користуванні ФГ «Нектар» з моменту його створення та використовується до теперішнього часу (а.с.85-91).

30 липня 2018 року відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення №464-ДК/0168П/07/01/-18, згідно з яким встановлено, що 30.07.2018 року на території Старостинського округу Дмитрівської сільської ради земельна ділянка з кадастровим номером: НОМЕР_1 площею 50,0092 га засіяна технічною культурою (соняшник) використовується без правовстановлюючих документів ФГ «Нектар» (а.с.9).

За результатом розгляду вищезазначеного протоколу відповідачем 30.07.2018 року винесено постанову №464-ДК/0161По/08/01/-18 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП (а.с.8).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом "б" частини 1 ст. 211 Земельного кодексу України встановлено, що за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

В свою чергу статтею 53-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки у вигляді накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу 16 статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Тобто, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення самовільного зайняття земельної ділянки.

Так, на час отримання ОСОБА_2 земельної ділянки у постійне користування для створення фермерського господарства був чинним Закон України "Про селянське (фермерське) господарство".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" в редакції, чинній на час надання земельної ділянки і на час створення селянського фермерського господарства "Нектар", селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України.

Згідно із п. 2 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI (далі Закон № 3613-VI) земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно з п. 10 ст. 28-1 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3613-VI документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Статтею 9 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" визначено, що після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.

Крім того, відповідно до вказаної норми, лише після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набувало статусу юридичної особи, одержувало печатку із своїм найменуванням і адресою, відкривало розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступало у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнавалось державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону. Сільська, селищна, міська Рада народних депутатів заносила до спеціальної погосподарської книги дані про склад господарства, передану у власність та надану у користування господарству земельну ділянку.

13 липня 1998 року ОСОБА_2 видано Державний акт на право постійного користування землею серія НОМЕР_2 (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.1998 року ОСОБА_2 створив фермерське господарство «Нектар».

Проаналізувавши вказані норми законодавства, суд зробив висновок про те, що хоча Державний акт на право постійного користування землею серія НОМЕР_2 і видавався на ім`я голови селянського (фермерського) господарства ОСОБА_2 , проте, фактично передбачалось, що вказаною землею буде користуватись створене ним фермерське господарство "Нектар" як юридична особа, з огляду на те, що в самому акті передбачено, що землю надано для ведення селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про фермерське господарство" до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) зокрема входить також право користування землею.

При цьому, зі смертю ОСОБА_2 фермерське господарство «Нектар» не перестало існувати, не перестали існувати правовідносини щодо підстав використання останнім земельної ділянки, наданої для його організації та діяльності.

Крім того, вищевказаний Державний акт, є діючим, відсутні будь-які рішення органів влади і місцевого самоврядування про припинення права користування спірною земельною ділянкою.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що відповідачем не доведено того факту, що позивач самовільно зайняла земельну ділянку, як наслідок оскаржувана постанова від 30.07.2018 року №464-ДК/0161По/08/01/-18 є протиправною та підлягає скасуванню.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2019 року у справі №404/5299/18(2а/404/667/2018) без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 06 червня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко