Справа № 2340/4711/18
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4711/18 Суддя першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та Смілянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11 лютого 2019 року, просила суд:

- визнати дії Черкаського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в частині відмови у внесенні змін до актового запису про її народження № 517 від 16 липня 1981 року, складеного Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, а саме змінити дату народження її біологічної матері ОСОБА_2 з 21 квітня 1957 року на 20 жовтня 1953 року протиправними;

- зобов`язати Черкаський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області внести зміни до актового запису про її народження № 517 від 16 липня 1981 року, складеного Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, а саме змінити дату народження її біологічної матері ОСОБА_2 з 21 квітня 1957 року на 20 жовтня 1953 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування вимог матеріального права та здійснені порушення процесуальних вимог, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач стверджує, що здійснені помилки у зазначенні дати народження її біологічної матері у актовому записі про народження є порушенням її права на відновлення національності, яка встановлюється від біологічних батьків.

У відзивах на апеляційну скаргу Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та Смілянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги посилаючись на те, що правові підстави для внесення змін до актового запису немає, оскільки відповідно до ст. 232 Сімейного кодексу України між усиновленою та її біологічними батьками з моменту усиновлення припинений правовий зв`язок та будь-які майнові і немайнові права.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання призначене на 05 червня 2019 року не з`явилися. Учасниками справи подані до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданих письмових відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було складено актовий запис № 517 від 16 липня 1981 року.

Згідно вказаного запису прізвище, ім`я та по-батькові позивача було ОСОБА_3 . Матір`ю ОСОБА_3 зазначена ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Смілянського міськвиконкому Черкаської області № 435 від 29 липня 1981 року позивач ОСОБА_3 була усиновлена, та до актового запису були внесені зміни, а саме:

- в графі «відомості про дитину» з « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » змінено на « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

- в графі «Відомості про матір» з « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » змінено на « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- в графі «Відомості про батька» з « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_7 ».

Позивач звернулась до Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області із заявою про внесення змін до актового запису про народження № 517 від 16 липня 1981 року Смілянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якій просила змінити дату народження її біологічної матері ОСОБА_2 з 21 квітня 1957 року на 20 жовтня 1953 року.

Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області листом № 5455/16.1-01.11 від 21 вересня 2018 року відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису з тих підстав, що з моменту усиновлення правовий зв`язок між позивачем та біологічною матір`ю припинено.

Вважаючи відмову у внесенні змін до актового запису протиправною, позивач звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для внесення змін до актового запису Смілянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 517 від 16 липня 1981 року до відомостей про біологічну матір позивача відсутні.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та від 23 січня 2019 року у справі № 804/45/17, у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ (далі - Закон № 2398-VІ).

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VІ внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону № 2398-VІ правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 1, 2, 3 ст. 49 Цивільного кодексу України.

Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону № 2398-VI.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст. 9 Закону № 2398-VI), тобто дій/подій, що впливають на набуття ,зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Відповідно до п. 1.1. розд. І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч. 1 ст. 273 ЦК України) на відображення у актовому записі про своє народження інформації про дату народження її біологічної матері.

Разом з тим, згідно з ст. 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

З моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням (ч. 1 ст. 232 Сімейного кодексу України).

Тобто, з моменту прийняття компетентним органом рішення про всиновлення біологічні батьки усиновленого, як і він сам, юридично перестають бути суб`єктами батьківських прав і обов`язків. З цього випливає, що позивач з моменту усиновлення втрачає можливість досліджувати документи, складені відносно біологічних батьків та, відповідно, вносити зміни в частині виправлення даних, які містяться в актовому записі до усиновлення.

Враховуючи, що рішення Смілянського міськвиконкому Черкаської області № 435 від 29 липня 1981 року про усиновлення позивача не скасоване та не визнане недійсним, підстави для внесення змін до актового запису Смілянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 517 від 16 липня 1981 року про біологічну матір позивача відсутні.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що всі вказані позивачем доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, які містяться в рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення її апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов