Справа № 283/966/19
Суддя: Міхненко С. Д.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 283/966/19
Провадження №2-а/283/18/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2019 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Міхненка С.Д.

за участю

секретаря - Ільніцької С.В.

позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Наумчука Володимира Олеговича, третя особа Департамент патрульної поліції, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до інспектора роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Наумчука В.О. про визнання дій неправомірними щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та скасувати постанову про накладення адміністративного штрафу серії ЕАВ № 1074901 від 17 квітня 2019 року,якою на позиача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, в обґрунтування позову пояснив, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ним Правил дорожнього руху України, оскільки він швидкість руху не перевищував, рухався із дозволенною швидкістю руху.

Відсутні докази того, що на момент вимірювання швидкості руху за допомогою приладу « TruCam », позивач рухався в зоні дії знаку 3.29 , яким обмежено швидкість руху до 50 км/год.

В постанові про притягнення до адміністративної відповідальності та фотознімку приладу « TruCam » є розбіжності щодо вчинення місця правопорушення, так в постанові зазначено 106 км автодороги Київ - Чоп, а відповідно до показників приладу це є 105 км автодороги.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Наумчук В.О. подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову за безпідставністю вимог.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем не подавалися будь-які зауваження, клопотання або заяви.

Вказує, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС000521, яким вимірювалась швидкість руху автомобіля ОСОБА_1 на час вчинення правопорушення, відповідає вимогам документів системи технічного запису інформації, дозволений до застосування, а про його використання було вказано в оскаржуваній постанові.

Суд заслухавши учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, наданні сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Наумчуком В.О. було складено постанову серії ЕАВ № 1074901 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 5), якою до позивача за порушення п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України застосовано передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

При цьому було встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало те, що 17 квітня 2019 року о 09:36:49 на 106 км автодороги Київ - Чоп, ОСОБА_1 ., керуючи автомобілем марки « DAEWOO LANOS » державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 81 км/год. в зоні дії знаку 3.29 ( 50 км/год.) та на 31 км/год. перевищив встановлене обмеження швидкості руху. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 №ТС000521, чим порушив п.12.9 (б) ПДР.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пп. (б) п. 12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно п. 3.29 ПДР України таким знаком є «Обмеження максимальної швидкості», згідно якого забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у випадку встановлення дорожнього знаку 3.29 у водія виникає обов`язок дотримуватися швидкості руху, яка не перевищує позначене на такому знаку значення.

Водночас, судом враховується, що приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що факт руху автомобіля, яким керував позивач, зі швидкістю 81 км/год., підтверджується фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam № ТС000521 (а.с. 24), який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/-2903-2012 та пройшов повірку, чинну до 25.09.2019 року (а.с. 27,28).

Разом з тим, зі змісту наданого відповідачем відеозапису від 17.04.2019 року, (час зазначено 09:36:14) (а.с.41) неможливо встановити, що автомобіль, яким керував позивач, станом на 17.04.2019 року о 09:36:49 ( даний час зазначено в постанові), здійснював рух автомобільною дорогою М-06 Київ - Чоп саме у межах дії дорожнього знаку 3.29, яким встановлено обмеження швидкості 50 км/год.

Не містять матеріали справи й підтвердження того, що відповідний дорожній знак встановлено на 105 км автомобільної дороги Київ - Чоп, де вимірювалась швидкість руху автомобіля позивача і до місця зупинки даного транспортного засобу.

Надані суду для ознайомлення фотографії вказаного дорожнього знаку дане не підтверджують.

Крім того у оскаржуваній постанові зазначено, що місце вчинення правопорушення є 106 км автодороги Київ - Чоп, час вчинення правопорушення - 09:36:49, однак у фотознімку, здійсненого за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam № ТС000521 зазначено, що місце вчинення правопорушення є 105 км автодороги Київ - Чоп час вчинення правопорушення 09:36:14.

Дані розбіжності мають суттєве значенні при вирішення позовних вимог, оскільки довідкою Служби автомобільних доріг у Житомирській області від 03 травня 2019 року надана інформація щодо розташування дорожніх знаків обмеження швидкості 3.29 на автомобільні дорозі М-06 , а саме : 105+ 068 км - знак 3.29 ( 90) на розподільчій смузі та праворуч; 105+ 232 км - знак 3.29 ( 70) на розподільчій смузі та праворуч; 105+ 292 км - панно « аварійно - небезпечна ділянка дороги », праворуч ; 105+ 400 км - знак 3.29 ( 50) на розподільчій смузі та праворуч; 106+235 км - знак 3.29 (50) на розподільчій смузі та ліворуч; 106+437 км - знак 3.29 ( 70) на розподільчій смузі та ліворуч; 106+ 605 км - знак 3.29 (90) на розподільчій смузі та ліворуч; 106+642 км - панно « аварійно - небезпечна ділянка дороги », ліворуч.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За правилами ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі наведеного та керуючись статтями 5,20,72,77,245,246,286 КАС України, на підставі статей 122,280,289,292 КУпАП,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1074901 від 17 квітня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП- закрити.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Малинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С. Д. Міхненко