Справа № 620/1362/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/1362/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, справу за адміністративним позовом Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України (далі - Чернігівське ОУПФУ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області (далі - ГТУЮ у Чернігівській області), у якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення штрафу від 02.05.2019 за №58380679.

Позов мотивовано тим, що Чернігівське ОУПФУ немає можливості виконати рішення в частині виплати різниці пенсії за період з 01.01.2017 по 06.03.2018 не з вини позивача, а у зв`язку з відсутністю відповідних асигнувань з Державного бюджету. Крім того, пенсійним фондом вживаються дії з виконання рішення суду в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649. Враховуючи наведене вважає, що відсутні підстави для накладення на Чернігівське ОУПФУ штрафних санкцій.

Ухвалою судді від 03.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкрите судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову та пояснив, що оскільки позивачем рішення суду не виконано, 02.05.2019 головним державним виконавцем правомірно винесена постанова про накладення штрафу, яка повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Розгляд справи просить проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" головним державним виконавцем ГТУЮ у Чернігівській області, на підставі виконавчого листа №2540/2757/18, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 08.02.2019, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2019 ВП №58/380679 про зобов`язання Чернігівського ОУПФУ відновити з 01.01.2017 виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у повному розмірі - 15 324,09 грн., без обмеження максимального розміру та виплату різниці в пенсії за минулий час, з урахуванням сум, виплачених з 01.10.2017 (а.с. 42-47).

В ході здійснення вказаного виконавчого провадження позивач листом від 26.02.2019 №5810/14 повідомив відповідача про те, що з 07.03.2018 стягувачу поновлена та виплачується пенсія без обмеження максимального розміру в сумі 15 324,09 грн., а отже із зазначеної дати заборгованість по виплаті пенсії відсутня. Щодо виплати різниці в пенсії за період з 01.01.2017 по 06.03.2018 зазначив, що Управлінням при виконанні даного судового рішення було враховано норми постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, який визначає механізм погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету. Оскільки до Чернігівського ОУПФ не надходили кошти на погашення заборгованості на виконання рішення суду від 23.10.2018 №2540/2757/18, виплата коштів стягувачу за вказаний період не проведена (а.с. 52-61).

02.05.2019, керуючись статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", за невиконання рішення суду без поважних причин, постановою головного державного виконавця на Чернігівське ОУПФУ накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн. (а.с. 72).

Вказана постанова листом від 02.05.2019 №4038 надіслана на адресу позивача та отримана останнім 06.05.2019 (а.с. 19).

Не погоджуючись з винесеною постановою, Чернігівське ОУПФУ звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви або повідомлення, передбачених частиною першою цієї статті, отримує в Єдиному державному реєстрі виконавчих документів електронну копію виконавчого документа та виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

З аналізу викладеної норми слідує, що негативні наслідки у вигляді накладення штрафу за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення настають за умови його невиконання без поважних причин.

Суд звертає увагу, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому, штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.

Судом встановлено, що Чернігівське ОУПФУ не виконало в повному обсязі рішення суду у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України. Так, згідно з приписами постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

У свою чергу, Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно пункту 10 Порядку, виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Судом встановлено, що Чернігівським ОУПФУ виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 у справі №2540/2757/18 у межах своїх повноважень та фінансових можливостей та перераховано стягувачу пенсію з 01.01.2017 по 06.03.2018, що підтверджується відповідними протоколами (а.с. 12-18). Однак, кошти на погашення заборгованості перед стягувачем за період з 01.01.2017 по 06.03.2018, у відповідності до вищевказаного Порядку, до Чернігівського ОУПФУ не надходили.

Отже, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за період з 01.01.2017 по 06.03.2018, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зазначена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 30.06.2015 та 03.11.2015, 02.02.2016 (справи №№ 21-1044а15, 21-5099а15, 825/3715/14 відповідно), Верховним Судом, у постановах від 24.01.2018 (справа № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18)) та від 13.06.2018 (справа № 757/29541/14-а (К/9901/12146/18)).

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем оскаржувана постанова винесена передчасно, а також не доведено правомірність її винесення, тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 241-243, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (, просп. Миру, 44, м. Чернігів, 14000) до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (, просп. Миру, 43, м. Чернігів, 14000) про визнання неправомірною та скасування постанови - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про накладення штрафу від 02.05.2019, винесену у виконавчому провадженні №58380679.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Бородавкіна