Справа № 280/5164/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2019 року м. Дніпросправа №280/5164/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 р. (суддя Конишева О.В., м. Запоріжжя) у справі №280/5164/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області в частині відмови у підготовці та направленні до ГУ ПФУ в Запорізькій області всіх необхідних документів для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" у редакції від 04.07.2002 року;

- зобов`язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Запорізькій області надати ГУ ПФУ в Запорізькій області документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" у редакції від 04.07.2002 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" в редакції від 04.07.2002 року, починаючи з 29.08.2017 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 р. позов задоволено. Рішення мотивовано правомірністю позовних вимог позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що листом Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України від 30.09.2016 вих. № 22/6-2812 було проінформовано ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Запорізькій області про створення структурного підрозділу, а саме Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, до функцій якого належить організація роботи з оформлення документів для призначення пенсій працівникам апарату Міністерства, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що відносяться до сфери управління МВС та членів їх сімей і отримання ними пільг.

Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Запорізькій області направила листом від 18.10.2018 р. вих. № 29/243л.к. матеріали та копії документів для призначення пенсії за вислугу років позивачу до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України для подальшого оформлення та подання до територіальних органів Пенсійного фонду України за місцем проживання працівника апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що відносяться до сфери управління МВС.

Листом від 31.10.2018 вих. № 22/6-5473 Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" повернув документи без опрацювання.

Зазначає, що Ліквідаційна комісія ГУ МВС в Запорізькій області в межах своєї компетенції зібрала пакет документів для призначення пенсії позивача та переправила за належністю до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України.

Рішення про відмову направлення документів до органу Пенсійною фонду України було прийнято Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України.

Відповідно до Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (п. 6 ч. 1 ст. 92); Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п. 2, 3 ст. 116).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень га у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначає, що вимоги про зобов`язання ГУ МВС України в Запорізькій області надати ГУ ПФУ в Запорізькій області документи, необхідні для призначення позивачу пенсії відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" у редакції від 04.07.2002 року, є необґрунтованими.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у лавах ЗС Радянської армії з 26.10.1977 року по 15.11.1979 року та службу в органах внутрішніх справ по лінії УМВС з 30.01.1980 року по 15.05.1986 року та з 27.12.1989 року по 21.03.1995 року.

29.08.2018 р. позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області із заявою про підготовку та направлення до ГУ ПФУ України в Запорізькій області документів, необхідних для призначення для призначення пенсії відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" у редакції від 04.07.2002 року. Також позивач подав заяву, у якій просив підготувати та надати йому довідку (витяг із послужного списку особової справи) про проходження служби з урахуванням строкової військової служби в лавах ЗС УРСР.

Водночас позивач звернувся до ГУ ПФУ України в Запорізькій області із заявою від 29.08.2018 року про призначення пенсії відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" у редакції від 04.07.2002 року.

Листом від 10.09.2018 року № 1851/К-9, 1910/К-9 ГУ ПФУ України в Запорізькій області з посиланням на положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 р. № 3-1, запропоновано позивачу з усіх питань щодо права на пенсію звернутися до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області.

У відповідь на звернення позивач отримав довідку ГУ МВС України в Запорізькій області від 11.09.2018 року № 1/394 щодо періодів проходження служби в органах внутрішніх справ та витяг з наказу УМВС України в Запорізькій області від 21.03.1995 року № 50 о/с.

Також листом від 12.09.2018 р. №29/647-К ГУ МВС України в Запорізькій області повідомило позивачу перелік документів, які необхідно надати до ГУ МВС України в Запорізькій області для призначення пенсії.

Листом від 16.11.2018 р. №29/258л.к. ГУ МВС України в Запорізькій області повідомило позивача, що листом від 18.10.2018 р. за № 243/л.к./ 29-2018 матеріали позивача з питання призначення пенсії направлено до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України.

Листом № 22/6-5473 від 31.10.2018 року Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України повернув матеріали у зв`язку з відсутністю правових підстав щодо направлення документів до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії.

В обґрунтування вказаного рішення Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України з посиланням на вимоги пунктів "а" та "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" зазначив, що відповідно до надісланих документів капітан міліції ОСОБА_1 на день звільнення зі служби досяг 35-річного віку, тому відсутні правові підстави щодо направлення документів до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії.

Не погодившись з діями відповідачів, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- у редакції п. "б" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 4 липня 2002 року умова досягнення 45-річного віку та наявності загального трудового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ саме на день звільнення, була замінена словами "незалежно від підстав та часу звільнення". Тобто після набрання чинності зазначеного Закону в редакції від 4 липня 2002 року умова досягнення 45-річного віку та наявності загального трудового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ саме на день звільнення відпала та братися до уваги не може;

- у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2005 року № 4 "Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" роз`яснено, що може бути призначена пенсія військовослужбовцям раніше звільненим зі служби за умов, встановлених п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб";

- редакція Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", на яку посилаються відповідачі, була прийнята після 04 квітня 2006 року та набрала чинності 29.04.2009 року, тобто після того, як позивач отримав право на цю пенсію. Отже, нова редакція Закону не може застосовуватись до правовідносин які вже виникли, оскільки Закон зворотної сили в цьому випадку не має;

- виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення. Саме до цього зводяться правові висновки, висловлені Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2015 року у справі № 21-630а14, в постанові від 06 лютого 2012 року у справі № 21-322а11 та в постанові від 25 вересня 2012 року у справі № 21-230а12, ухвалених за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносин. У вказаних постановах Верховний Суд України зазначає, що: правовідносини військовослужбовців по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення;

- ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже, 29.10.2004 року позивачу виповнилось 45 років;

- на час звільнення зі служби вислуга позивача склала більше 12 років і 6 місяців, загальний трудовий стаж - більше 25 років, а на день чинності норми Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб" в редакції від 04.07.2002 року позивачу виповнилось 45 років, тому суд дійшов до висновку, що позивач має право на отримання пенсії відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб";

- у ст. 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб" (в редакції станом на 04.07.2002 року) зазначається, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією;

- згідно з постановою правління ПФУ від 30.01.2007 року № 3-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на уповноважені підрозділи міністерств (відомств), з яких звільнені військовослужбовці, покладаються функції щодо підготовки та подання до органів Пенсійного Фонду України необхідних для призначення пенсії документів. У цьому випадку таким органом, що здійснює підготовку та направлення документів, зокрема здійснює підрахунок вислуги років та направляє особову справу і всі необхідні документи до ГУ ПФУ в Запорізькій області, є ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Запорізькій області, оскільки позивача було звільнено саме з лав по лінії УМВС.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби).

Пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (п. "б" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб").

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 р. № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" врегульовано "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 р. № 3-1 (далі Порядок № 3-1).

Відповідно до п. 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Отже, відповідно до вимог Порядку № 3-1 заява про призначення пенсії позивачу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" подається до ГУ ПФУ в Запорізькій області виключно через уповноважений структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 щодо оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, частини третьої статті 8, статті 55 Конституції України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст.5 КАС України).

Отже, судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду України, зокрема, від 15 листопада 2016 року у справі №800/264/16, від 28 лютого 2017 року у справі №800/590/16.

З матеріалів справи вбачається, що заява позивача про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" уповноваженим структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України у встановленому порядку до ГУ ПФУ в Запорізькій області не подавалася.

Отже, на час звернення позивача до суду ГУ ПФУ в Запорізькій області не було порушено прав, свобод та інтересів позивача щодо призначення йому пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тобто позовні вимоги позивача до ГУ ПФУ в Запорізькій області є передчасними, а тому не підлягають задоволенню в цій частині позову.

Щодо позовних вимог до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Порядку № 3-1 уповноважені структурні підрозділи, на які покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів, визначаються Міністерствами та іншими органами, їх територіальними підрозділами.

Скаржник та відповідач - ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Запорізькій області, посилаючись на лист від 30.09.2016 р. вих. № 22/6-2812, зазначають, що організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій працівникам апарату МВС України, територіальних органів, закладів, установ і на підприємствах, що належать до сфери управління МВС, покладено на Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 Положення про Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 14.12.2015 р. № 1570, Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України є самостійним структурним підрозділом апарату Міністерства внутрішніх справ.

Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України відповідно до покладених на нього завдань:

- організовує та координує роботу в апараті МВС, територіальних органах, закладах, установах і на підприємствах, що належать до сфери управління МВС, з оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та отримання пільг колишніми працівниками міліції, службовцями, звільненими зі служби, роботи у зв`язку з виходом на пенсію, та членами їх сімей (пп. 39 п.4);

- оформляє та подає до територіальних органів Пенсійного фонду України документи для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" службовцям апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС (пп. 40 п.4).

Отже, на час звернення позивача до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" повноваження щодо оформлення та подання документів до територіальних органів Пенсійного фонду України було покладено на Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України.

Таким чином, позовні вимоги позивача до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області щодо визнання протиправними дій та зобов`язання надати до ГУ ПФУ в Запорізькій області документи, необхідні для призначення позивачу пенсії відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", є необґрунтованими, тому позовні вимоги позивача в цій частині позову також не підлягають задоволенню.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 р. у справі №280/5164/18 скасувати.

У задоволенні позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов