Справа № 161/672/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5381/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради Бацика Володимира Васильовича про скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Рудська С.М.,

час ухвалення рішення не вказаний,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення: 03.04.2019 р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради Бацика Володимира Васильовича, в якому просив суд про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № ЛВ3384 від 18.12.2018 року, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року позов залишено без задоволення. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі ЛВ3384 від 18.12.2018 року, винесену інспектором з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради Бациком Володимиром Васильовичем залишено без змін.

Рішення мотивоване тим, що транспортний засіб FORD Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , фактично знаходиться задньою своєю частиною на пішохідному переході (за адресою: м. Львів, проспект Шевченка, 8). З вказаних фотокопій беззаперечно можна зробити висновок, що даний автомобіль суттєво перешкоджає руху пішоходів (а.с. 17-22, 38).

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ч. 3 ст. 122 КУпАП не передбачено відповідальності за правопорушення, що інкриміновано скаржнику, а саме: за зупинку на пішохідному переході.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.12.2018 року інспектором з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради Бациком В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі № ЛВ3384, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 3).

З оскаржуваної постанови вбачається, що 18.12.2018 року об 11 год. 34 хв. в м. Львові по проспекту Шевченка, 8, водій транспортного засобу FORD Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на пішохідному переході і суттєво перешкоджає руху пішоходам, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України (а.с. 3).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до п. 15.9 «ѓ» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано фотокопії, на яких чітко видно, що транспортний засіб FORD Focus, д.н.з. НОМЕР_1 припарковано на відстані меншій, ніж 10м до пішохідного переходу, а саме частина автомобіля знаходиться безпосередньо на переході.

Враховуючи вищенаведені докази та норми законодавства, колегія суддів не може брати до уваги твердження скаржника, висловлене в апеляційній скарзі, про те, що ч. 3 ст. 122 КУпАП не передбачено відповідальності за правопорушення, що інкриміновано скаржнику, а саме: за зупинку на пішохідному переході, з огляду на наступне.

Норма ч. 3 ст. 122 КУпАП не містить чіткої вказівки на таке порушення як «зупинка на пішохідному переході», однак даною нормою передбачено «порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху», а Правила дорожнього руху конкретизують які саме існують порушення правил зупинки. Також колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку наявна перешкода дорожньому руху, зокрема руху пішоходів, оскільки автомобіль займає частину пішохідного переходу.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 до інспектора з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради Бацика В.В. є необґрунтованою, а тому постанову у справі про адміністративне правопорушення № ЛВ3384 від 18.12.2018 року, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510 грн., слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року у справі № 161/672/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 07.06.2019 р.