Справа № 671/2068/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 671/2068/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ніколова С.В.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

10 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старший лейтенанта поліції Побута Дмитра Михайловича на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2018 року (повний текст рішення складено 14.12.2018 року, м. Волочиськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

До Волочиського районного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом, в якому вказав, що 10.08.2018 року він вирушив з с. Березинське, Кіровоградського району Кіровоградської області до с. Купице Тлумацького району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом MAN TGА 26.413 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з причепом TAD ПНР-15 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ). 10.10.2018 року, приблизно о 06 год. 05 хв. на автомобільній дорозі М-13 в м. Кропивницький його зупинив інспектор роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградської області департаменту патрульної поліції Костенко Р.А. і звинуватила у тому, що він, ОСОБА_1 , нібито, віз вантаж, габарити якого перевищують нормативно встановлені, без відповідних дозвільних документів. Як наслідок, відносно нього, позивача, було винесено постанову, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Після цього, інспектор дозволила та не перешкоджала йому рухатися далі за маршрутом та повідомила, що протягом всього маршруту її вже ніхто не притягне до відповідальності за це адміністративне правопорушення.

На автомобільній дорозі М-12 на 697 км о 06 год. 31 хв. його вдруге зупинив інспектор роти № 3 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Наконечний В.В. та звинуватив в тому, що він, нібито, віз вантаж, габарити якого перевищують нормативно встановлені, без відповідних дозвільних документів, та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Даний інспектор дозволив та не перешкоджав йому рухатися далі за маршрутом та повідомив, що протягом всього маршруту його вже ніхто не притягне до відповідальності за це адміністративне правопорушення. В подальшому, на автомобільній дорозі М-12 на 288 км о 15 год. 58 хв. його, позивача, зупинив інспектор роти №2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП Побута Д.М., звинувативши в тому, що він, нібито, віз вантаж, габарити якого перевищують нормативно встановлені, без відповідних дозвільних документів. У зв`язку з цим відносно нього, ОСОБА_1 , було винесено постанову, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. та дозволено рухатися далі за маршрутом і повідомлено, що протягом всього маршруту його вже ніхто не притягне до відповідальності за це адміністративне правопорушення.

Зазначає, що у нього був дозвіл № 196 НГ на участь у дорожньому русі транспортного засобу, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, згідно з визначеним у дозволі маршрутом. Під час перевезення вантажу його тричі притягали до відповідальності і він вважає, що працівник поліції неправомірно повторно притягнув його до відповідальності за одне й теж правопорушення (порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху), і при цьому не затримав транспортний засіб, не склав відповідний акт огляду і затримання. Тому, просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2018 року серії ЕАВ № 655332, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції надіслав до суду першої інстанції відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що правопорушення скоєнні в різний час та в різних місцях, а відтак мають різні факультативні ознаки об`єктивної сторони.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04.12.2018 року позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департамент патрульної поліції Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задоволено.

Постанову інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Побути Дмитра Михайловича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10 жовтня 2018 року серії ЕАВ № 655332, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення, оскільки не з`ясував дійсних обставин у справі. Зазначив, що 10.10.2018 року, відповідач, під час виконання своїх службових обов`язків, близько 16:13 год. на а/д М-12 "Cтрий -Знам`янка" 288 км., виявив та встановив, як водій (позивач) перевозив великогабаритний вантаж шириною 3,8 м, що не відповідало дозволу НОМЕР_3 НГ від 10.09.2018 року, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 року №130, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене 132-1 КУпАП. А тому, інспектор, вбачаючи у діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, притягнув водія до адміністративної відповідальності, застосувавши стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду.

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Позивач правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу не скористався, інших заяв чи клопотань суду теж не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 10 жовтня 2018 року інспектором роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Побутою Д.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 655332 від 10.10.2018 року (а.с. 14). Згідно змісту даної постанови, позивача притягнуто до відповідальності за те, що він 10.10.2018 року 15 год. 58 хв. на автомобільній дорозі М-12 288 км., водій експлуатував причіп (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), на платформі якого перевозив вантаж шириною 3,80 м., що не відповідало дозволу 196 НГ від 10.09.2018 року, чим порушив вимоги п. 22.5 ПДР.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Позивач, за захистом порушених прав звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суду першої інстанції виходив з того, що вчинене позивачем правопорушення є триваючим, а тому позивача, всупереч положенням ч. 1 ст. 61 Конституції України, двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів підтримує твердження суду щодо обґрунтованості адміністративного позову, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України "Про автомобільні дороги", який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.п. 1,8 ч.1 ст.35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху (ПДР) та якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 1.10 ПДР України регламентовано, що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, ст. 132-1 КУпАП.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з особливостями, встановленими цим Кодексом

Відповідно до ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що спеціальні правила, за якими здійснюється рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами - Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами".

Згідно з п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Правил вказано, що рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

З дослідженого дозволу № НОМЕР_4 від 10.09.2018 року (а.с. 21) вбачається, що він дозволяє рух транспортного засобу MAN (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з причепом TAD ПНР-15 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) з вантажем - технікою. При цьому, у вказаному дозволі зазначено маршрут, по якому можна здійснювати рух та зазначені наступні параметри транспортного засобу: довжина - 24,00 м, ширина - 3,49 м, висота - 4,49 м, загальна вага автопоїзду з вантажем - 52,00 т, навантаження на найбільш навантажену вісь - 11 т.

Згідно з товарно-транспортною накладною від 09.10.2018 року № 1 (а.с. 20), позивач перевозив зернозбиральний комбайн Джондір у кількості 1 шт. та зернову жатку у кількості 1 шт.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Колегія суддів, досліджуючи відеозапис, який міститься в матеріалах справи, встановила, що інспектор поліції зупинив позивача та перевіривши документи, повідомив про те, що буде складена постанова та накладено стягнення за ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 гривень. Однак, суд апеляційної інстанції не може вважати даний відеозапис належним доказом, оскільки з відеофіксації не можливо встановити послідовність подій, які відбувалися. При цьому, інспектором поліції при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення належним чином не були з`ясовані обставини порушення правил дорожнього руху.

Слід зазначити, що посадова особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначила достатніх та належних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до п. 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку № 879).

Положеннями п. 18 цього Порядку визначено, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Однак, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували проведення вимірювання транспортного засобу позивача.

Крім того, відповідно до п. 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, статтею 132-1 Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках. Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п. 1 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Згідно з п. 4 зазначеного Порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції. У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, поліцейський не проводить тимчасове затримання транспортного засобу і оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. При цьому, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якщо його вже складено, долучається до рапорту поліцейського про факт появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу.

З системного аналізу вищевикладених норм права вбачається, що у разі неможливості усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, поліцейський проводить тимчасове затримання транспортного засобу, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто подальший рух таких транспортних засобів категорично заборонено.

В порушення вимог п. 18 Порядку № 879 відповідачем не складено довідки за результатами здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця.

Необхідно зауважити, що з наданого відповідачем відеозапису не вбачається дотримання інспектором Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок № 879).

Крім того, колегія суддів погоджується з тим, що доданий до відзиву витяг з інтернет-ресурсу про технічні характеристики транспортного засобу ТАД не є належним доказом в підтвердження габаритів, зазначених в оскаржуваній постанові.

Одночасно, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що до складення оскаржуваної постанови цього ж дня 10.10.2018 року на дорозі М-13 в м. Кропивницький та на автомобільній дорозі М-12 288 км. позивача двічі (о 06 год. 05 хв. та о 06 год. 31 хв.) було притягнуто до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення (постанови серії ЕАВ№ 654112 від 10.10.2018 та серії ЕАВ № 654150 від 10.10.2018 року). Однак, позивач продовжив перевезення великогабаритного вантажу, не маючи при собі відповідного дозволу, але без тимчасового затримання транспортного засобу.

При цьому, відповідач не надав суду докази стосовно попередження позивача про подальшу заборону руху. Транспортний засіб позивача не був затриманий та після прийняття зазначених вище постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 продовжував рух, що призвело до повторного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №569/15894/15-а, зазначено: «триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону».

Таким чином, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що варто погодитись з твердженням суду першої інстанції, що вчинене позивачем правопорушення є триваючим, а тому позивача, всупереч положенням ч. 1 ст. 61 Конституції України, двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п. 22.5. ПДР України та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи повно, об`єктивно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старший лейтенанта поліції Побута Дмитра Михайловича залишити без задоволення, а рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 червня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Моніч Б.С.