Справа № 280/5029/18
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5029/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.

за участю сторін (представників): відповідача Вірченко Н.Г., адвокат позивача Пшенична І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Конишева О.В.) у справі №280/5029/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Санфлоромаш" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення рішення № від 30.10.2018 в частині суми 147 033,78 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що покладення на товариство юридичної відповідальності у вигляді нарахування пені на суму 147 033,78 грн. за період з 21.02.2018 по 18.06.2018 є протиправним, оскільки позивач вчинив необхідні дії для стягнення боргу з нерезидента за зовнішньоекономічним контрактом, що виключає можливість застосування відповідальності за недотримання строків, передбачених Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення порушує права та охоронювані законом інтереси товариства у сфері публічно-правових відносин.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що врегулювання питання про погашення простроченої заборгованості між резидентом та нерезидентом в інший спосіб не може розглядатися як підстава для звільнення від нарахування пені за порушення строків розрахунків у зовнішньоекономічній діяльності. Тим більш, норма Закону є імперативною та не може трактуватись інакше. Зазначене стосується також і випадків добровільної сплати боргу нерезидентом, у тому числі після порушення судового провадження за зверненням резидента. У такому разі пеня повинна нараховуватися з моменту виникнення прострочення до моменту погашення боргу.

При цьому, прийняття судом за результатами розгляду спору між резидентом та нерезидентом іншого судового рішення, ніж про задоволення позовних вимог, зокрема про припинення (закриття) провадження у справі, не є підставою для звільнення резидента від відповідальності за порушення строків розрахунків в іноземній валюті, навіть якщо таке судове рішення було постановлене внаслідок добровільної сплати боргу нерезидентом.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні. Зазначив, що судом першої інстанції прийнято рішення у відповідності до норм чинного законодавства та правової позиції Верховного суду України та Верховного Суду.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Представник позивача надав пояснення аналогічні відзиву, у задоволенні скарги просив відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у період з 05.09.2018 по 11.09.2018, відповідачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «МЗ «Санфлоромаш» з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного експортного контракту № 27-2017_4-27 ВЭД від 27.04.2017 за період з 27.04.2017 по 31.08.2018, за результатами якої складено Акт № 546/08-01-14-14/40478567 від 18.09.2018.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем зокрема ст. 1 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями, а саме несвоєчасне надходження валютної виручки по зовнішньоекономічному контракту № 27-2017_4-27 ВЭД від 27.04.2017 з нерезидентом SC ETUFARM SRL, Румунія.

Не погоджуючись з Актом перевірки, позивач подав заперечення вих. № 88 від 18 жовтня 2018 року.

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки, відповідач листом № 36959/10/08-01-14-14-10 від 26.10.2018 повідомив позивача, що висновки акту перевірки залишено без змін.

30.10.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення рішення № , яким товариству з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «Санфлоромаш» нарахована пеня в сумі 157 039,49 грн. за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення - рішення № від 30.10.2018 в частині суми 147 033,78 грн. протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку про неправомірність нарахування відповідачем пені за порушення ст. 1 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за період з 21.02.208 по 18.06.2018, враховуючи те, що позивачем виконані приписи ст. 4 вказаного Закону, а закриття провадження у справі відбулось з підстав виконання нерезидентом умов контракту.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у відповідності до вимог ст. 308 КАС України, погоджується з судом першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «МЗ «Санфлоромаш» (Постачальник) укладено з нерезидентом SC ETUFARM SRL, Румунія (Покупець) експортний зовнішньоекономічний контракт № 27-2017_4-27 ВЭД від 27.04.2017 (далі Контракт).

Згідно з п.1.1 Контракту за цим Контрактом Постачальник зобов`язується передати Покупцю у власність сільськогосподарську техніку, в подальшому «товар». Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах цього Контракту.

Номенклатура, кількість, одиниця виміру, вартість одиниці товару та інші характеристики визначаються в специфікаціях до цього Контракту, які є невід`ємною частиною Контракту (п.1.2 Контракту).

Згідно з п.4.3 Контракту платежі за товар, що поставляється по цьому Контракту, здійснюються в євро.

У п.11.2 Контракту погоджено, що у разі якщо будь-які спори або розбіжності, що виникатимуть по цьому Контракту або у зв`язку з ним, не можуть бути влагоджені шляхом перемов, вони підлягають передачі на розгляд та остаточне вирішення в господарський суд Запорізької області за місцезнаходженням Постачальника.

Відповідно до п.12.6 цей Контракт вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін цього Контракту та діє до 31 грудня 2017 року. У разі не виконання зобов`язань, цей Контракт продовжується до моменту виконання Сторонами своїх обов`язків, прийнятих по Контракту.

Сторонами укладені до Контракту специфікації.

Актом перевірки встановлено порушення термінів надходження валютної виручки за поставлений товар згідно з митною декларацією UA112040/2017/002631 від 18.08.2017.

Водночас, виходячи з дат відвантаження позивачем товару та дат надходження коштів в його оплату на рахунок позивача № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк», відповідач в акті перевірки (стор.4,5) вказав, що по митній декларації UA112040/2017/002631 від 18.08.2017 з граничним терміном надходження валютної виручки 14.02.2018 валютні кошти в сумі 16 889 євро від 26.03.2018, 11.04.2018, 08.06.2018, 18.06.2018 надійшли з порушенням термінів розрахунків в іноземній валюті, а саме: на суму 500 євро з затримкою на 40 днів; на суму 6000 євро з затримкою на 56 днів; на суму 5380 євро з затримкою на 114 днів; на суму 5009 євро за затримкою на 124 дні.

Відповідач за встановлених перевіркою обставин, оскарженим податковим повідомленням рішенням нарахував позивачу пеню (за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості) на загальну суму 157039, 49 грн. за період з 15.02.2018 по 18.06.2018.

Проте судом встановлено та сторонами не спростовується, що покупець SC ETUFARM SRL не розрахувався за поставлений товар згідно з митною декларацією № UA112040/2017/002631 від 18.08.2017, то позивач 21.02.2018, керуючись п. 11.2 Контракту про передачу спору на вирішення господарському суду Запорізької області, звернувся з позовом до SC ETUFARM SRL про стягнення боргу за Контрактом у розмірі 16889, 00 євро, пені, 3% річних, інфляційних.

28.02.2018 господарським судом Запорізької області постановлена ухвала про відкриття провадження у справі № 908/311/18.

02.07.2018 господарський суд Запорізької області (на підставі заяви позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що SC ETUFARM SRL здійснено оплату заборгованості), враховуючи той факт, що на момент розгляду справи в суді предмет спору в частині стягнення основного боргу за Контрактом у розмірі 16 889, 00 євро відсутній, ухвалою закрив провадження у справі.

Враховуючи те, що ТОВ «МЗ «Санфлоромаш» звернулося до суду з позовом про стягнення 16 889, 00 євро боргу з нерезидента - 21.02.2018, а в подальшому провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що нерезидент виконав зобов`язання за Контрактом після подання позову до суду, то ці обставини виключають нарахування контролюючим органом ТОВ «МЗ «Санфлоромаш» пені у періоді з 21.02.2018 по 18.06.2018.

Проте період, за який має бути нараховано пеню з 15.02.2018 по 20.02.2018 позивачем визнається та не заперечується, що така має бути сплачена..

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірним у частині на суму 147 033, 78 грн. за період з 21.02.2018 по 18.06.2018.

За позицією відповідача, підставою для звільнення резидента від відповідальності у вигляді пені за порушення строків повернення валютної виручки, є прийняття судом рішення про задоволення позову резидента про стягнення відповідної заборгованості за зовнішньоекономічним договором.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком відповідача та зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Водночас цією нормою передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Так, Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 14.05.2013 № 163 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті», пунктом 1 якої встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Постановою Правління Національного банку України від 14.11.2013 № 453 продовжено до 17.05.2014 дію обмеження щодо 90-денного строку розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

В той ж час, частиною другою цієї статті передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом (частина четверта статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Підставою для зупинення строків, передбачених статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків - рішення суду про задоволення позову.

Аналогічні наслідки мають наставати у разі, коли провадження у справі припиняється за заявою резидента про відмову від позову у зв`язку з тим, що нерезидент виконав зобов`язання за експортно-імпортним контрактом після подання позовної заяви до суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України, що є підтвердженням правомірності поведінки резидента.

Отже, підстава для нарахування пені за порушення термінів має визначатись з урахуванням причин припинення провадження у справі. Зокрема, якщо провадження у справі припинено за заявою резидента про відмову від позовних вимог у зв`язку з виконанням нерезидентом умов контракту, що свідчить про порушення відповідних строків останнім, підстав для поновлення строків та нарахування резиденту пені немає.

Відповідно матеріалам справи, позивачем було відкликано позов з підстав виконання нерезидентом зобов`язань за контрактом, а за нормами господарського судочинства, відсутність предмету спору.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі №280/5029/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Санфлоромаш" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2019 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва