Справа № 286/3079/16-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2019 року

Київ

справа №286/3079/16-а

адміністративне провадження №К/9901/21640/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача -Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Департаменту соціальної молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації

на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року (головуючий суддя - Жизневська А.В., судді: Іваненко Т.В., Кузьменко Л.В.)

у справі № 286/3079/16-а

за позовом Департаменту соціальної молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації

до Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу,-

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

1. Короткий зміст позовних вимог.

Департамент соціальної молодіжної політики Вінницької ОДА (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. про накладення штрафу на Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №10647447 від 04.11.2016 року в розмірі 1020 грн. незаконною та скасувати її.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 25 січня 2017 року позов задоволено:

- визнано протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. про накладення штрафу на Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №10647447 від 04.11.2016 року;

- скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. від 04.11.2016 року ВП №10647447 про накладення на Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації штрафу в сумі 1020,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. від 04.11.2016 року ВП №10647447 про накладення на Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації штрафу в сумі 1020,00 грн. винесена неправомірно та з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року апеляційну скаргу Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задоволено. Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 25 січня 2017 року скасовано та прийнято нову, якою в задоволені позву - відмовлено.

Суд апеляційної інстанції мотивує свої рішення тим, що дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. щодо прийняття постанови від 04.11.2016 року ВП №10647447 про накладення на Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації штрафу в сумі 1020,00 грн. є правомірними, оскільки позивачем будь-яких документів та доказів, які підтверджують невиконання судового рішення з поважних причин або часткове виконання рішення суду на адресу Департаменту ДВС, суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає його незаконним та необґрунтованим, а тому просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Зокрема, скаржник вказує, про те що: 1) невиконання судового рішення державною установою за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин; 2) позивач не виконує функції закупівлі житла та не є правонаступником Департаменту соціальної політики облдержадміністрації, а відповідно і Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької ОДА; 3) У 2013-2014 роках сім`ї ОСОБА_1 двічі пропонувалися квартири придбані за кошти державної програми «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте від запропонованих квартир відмовилася.

Відповідачем заперечення на касаційну скаргу не надані, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Клопотання про розгляд справи за участі скаржника не заявлено.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист №2-1741/08 виданий 30.07.2008 року Овруцьким районним судом Житомирської області про зобов`язання Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації забезпечити жилою площею сім`ю ОСОБА_1 в кількості 4-х осіб, в складі якої є потерпілий від аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, поза чергою, визначеною списком сімей переселенців, які мають 1-у категорію, виконавче провадження №10647447.

18.02.2015 року старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1741/08 передано до Державної виконавчої служби України.

26.02.2015 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ДВС України прийнято до виконання виконавче провадження №10647447 з примусового виконання виконавчого листа №2-1741/08 виданого 30.07.2008 року.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 08.12.2015 року по справі №286/3894/15-а замінено стягувача у виконавчому провадженні №10647447 ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ОСОБА_2 .

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 31.05.2016 р. замінено боржника у виконавчому провадженні 10647447 - Головне Управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації на Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Соборна, будинок 89) у справі №2-2102/05 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації про позачергове забезпечення жилою площею та відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 року апеляційну скаргу Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації залишено без задоволення, ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 31.05.2016 р. про заміну сторони виконавчого провадження без змін.

30.09.2016 р. державним виконавцем направлено боржнику вимогу (повторну) про негайне виконання рішення суду (або повідомити про причини та обставини, які сприяють невиконанню рішення суду).

На виконання вказаної вимоги, 04.10.2016 року боржником (позивачем по справі) направлено лист у якому зазначено, що виконання рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 08.09.2006 року унеможливлює той факт, що Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації не виконує функції закупівлі житла будь-яким категоріям населення. Забезпечення жилим приміщенням громадян, які переселяються з радіоактивно-забруднених територій, гарантується Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та проводиться за кошти державного бюджету України відповідно до програми «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У 2013 році виконкомом Вінницької міської ради ОСОБА_2 запропонована одна з придбаних трикімнатних квартир зі всіма зручностями, від якої він відмовився. В 2014 році йому була запропонована ще одна з квартир, від якої він також відмовився (а.сп.81). Але на підтвердження викладеної в листі інформації письмових доказів не долучалося.

У результаті чого, 04.11.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкером І.А. винесено постанову у виконавчому провадженні №10647447 щодо виконання виконавчого листа №2-2102/5 про накладення на боржника - Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації штрафу у розмірі 1020 грн. за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись з вищенаведеними обставнами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Законута інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 7 Роздлу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, окрім іншого, виходив з того, що відповідно до листа Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької ОДА від 23.01.2017 року №02-369 видатки за програмою «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2014-2017 роки державним бюджетом не передбачалися. З 11.04.2006 року ні Головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації, ні в подальшому Департамент соціальної політики облдержадміністрації не є розпорядником коштів програми «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не закуповували житло громадянам будь-яких категорій населення. Зазначені функції не виконує і Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації.

Вищенаведене, дало підстави суду першої інстанції дійти висновку, що невиконання судового рішення позивачем за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції не погодився з таким висновком суду першої інстанції та з посиланням на практику вказав, що «Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» зазначив, що орган державної влади не має права посилатись на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу».

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій та звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені норми, вбачається, що кодексом розподілено обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі та передбачає активну роль суду в процесі збору доказів.

Вищенаведені статті спрямовані на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

У свою чергу, суд не є пасивним спостерігачем за тим, що подають особи, які беруть участь у справі, на обґрунтування своїх вимог.

Щоб правильно встановити фактичні обставини справи, суд наділено повноваженням збирати та оцінювати докази, а також сприяти реалізації прав сторін по справі в частині доказування обставин справи, шляхом витребовування необхідних доказів у разі необхідності.

Виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права. Для цього ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на суд обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для правильного з`ясування всіх обставин справи. У тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Дієвість адміністративного судочинства залежить від того, на скільки повно і всебічно будуть підтверджені доказами обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При прийняті оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій виходили лише з того, чи передбачались державним бюджетом видатки за програмою «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і лише на цій підставі виникла розбіжність між позиціями судів попередніх інстанцій, а саме: чи можна вважати відсутність фінансового забезпечення державної установи поважною причиною невиконання судового рішення.

Відповідно до п. 1 Положення про Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької ОДА від 03 грудня 2015 року № 739 (далі - Положення) Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі - Департамент) є структурним підрозділом Вінницької обласної державної адміністрації, підпорядковується голові облдержадміністрації, а також підзвітний і підконтрольний Міністерству соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики) та Міністерству молоді та спорту України (далі - Мінмолодьспорт).

Підпунктами 1,2,3 пункту 4 Положення визначено, що основними завданнями Департаменту є:

1) визначення пріоритетів соціального розвитку у зазначених сферах; здійснення аналізу проблемних питань й підготовки пропозиції до проектів державних цільових, галузевих та регіональних програм у сфері соціального захисту населення, молодіжної, сімейної, гендерної політики, попередження насильства в сім`ї, оздоровлення та відпочинку дітей, забезпечення рівних прав і можливостей жінок та чоловіків, протидії торгівлі людьми; забезпечує реалізацію заходів у визначених сферах;

2) реалізація державної політики та виконання програм у сфері соціально-трудових відносин, оплати і належних умов праці, організацію ефективного співробітництва місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з профспілками та їх об`єднаннями, організаціями роботодавців та їх об`єднаннями;

3) реалізація державної політики у сфері соціальної підтримки населення, у тому числі сімей з дітьми, малозабезпечених сімей, ветеранів, інвалідів, учасників антитерористичної операції, громадян, які постраждали внаслідок надзвичайних ситуацій, інших категорій осіб, які згідно із законодавством України мають право на пільги та надання житлових субсидій населенню, організація ведення обліку осіб, що мають право на пільги згідно із законодавством України;

Згідно з п.п. 5, 6, 7 п. 5 Положення, Департамент відповідно визначених повноважень виконує такі функції:

5) бере участь у підготовці пропозицій до проектів програм соціально-економічного розвитку регіону;

6)вносить пропозиції щодо проекту обласного бюджету;

7) забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Департамент.

З огляду на визначенні Положенням основні завдання, функції та повноваження, які має скаржник, Верховний Суд вважає, що Департамент соціальної молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації , у даному випадку, є елементом механізму держави, що бере участь у виконанні функцій держави.

У цій справі судам попередніх інстанцій необхідно було дослідити факт наявності або відсутності вини Департаменту соціальної молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо невиконання рішення.

Такий висновок слід зробити через аналіз повноважень позивача та перевірки факту їх дотримання з метою виконання рішення суду.

Приймаючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій обмежилися тільки дослідженням факту відсутності коштів у Державному бюджеті.

Таким чином, під час нового розгляду справи, судам слід з`ясувати які саме дії, в межах своїх повноважень та обов`язків, вчиняв саме Департамент соціальної молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації для ефективного виконання судового рішення.

Вказані обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, неповне з`ясування судами дійсних обставин справи та допущені порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвалених рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази; або встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Враховуючи наведене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 341, 353, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту соціальної молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації - задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 25 січня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко