Справа № 360/1376/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1376/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання - Карча В.М.,

представника позивача - Бондаренка Я.О. (ордер від 28.03.2019 серії ДН № 056207),

представника відповідача - Дейкун Ю.М. (довіреність від 11.05.2019 № 5339/9/28-10-10-18),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.01.2019 № ,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» (далі - ПрАТ «СВФ «Агротон», позивач) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс ВПП ДФС, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.01.2019 № . Позовні вимоги мотивовано таким.

У період з 26.11.2018 по 14.12.2018 згідно з наказом № 2122 від 16.11.2018 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ «СВФ «Агротон» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Ретінвест-Груп» за період грудень 2016 року. За результатами перевірки складено акт від 20.12.2018 № 120/28-10-47-08/30280120 (далі - акт перевірки).

Згідно з висновками акта перевірки податковим органом встановлено порушення: п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПК України, в результаті чого ПрАТ «СВФ «Агротон» занижено суму, що підлягала сплаті до Державного бюджету податку на додану вартість за грудень 2016 року на загальну суму ПДВ 177661 грн.

Так, в акті перевірки стверджується, що при здійсненні господарських операцій між ПрАТ «СВФ «Агротон» за період грудень 2016 року було відсутнє реальне проведення господарських операцій, а мало місце лише штучне формування сум податкового кредиту з ПДВ.

На підставі акта перевірки винесено податкового повідомлення-рішення від 11.01.2019 № .

Позивач не погоджується з висновками акта перевірки та вважає, що податкове повідомлення-рішення належить до скасування як таке, що не відповідає об`єктивним обставинам і суперечить вимогам чинного законодавства.

01.12.2016 між ПрАТ «СВФ «Агротон» та ТОВ «Ретінвест-Груп» укладено договір підряду № 136/10, відповідно до якого ТОВ «Ретінвест-Груп» зобов`язувалось на власний ризик виконати будівельні та монтажні роботи.

01.12.2016 між ПрАТ «СВФ «Агротон» та ТОВ «Ретінвест-Груп» укладено договір про надання послуг № 138/10, відповідно до якого ТОВ «Ретінвест-Груп» зобов`язувалось за завданням ПрАТ «СВФ «Агротон» надати послуги спеціальної техніки та автомобільного транспорту.

01.12.2016 між ПрАТ «СВФ «Агротон» та ТОВ «Ретінвест-Груп» укладено договір постачання будівельних матеріалів будівельного призначення № 137/10, відповідно до якого ТОВ «Ретінвест-Груп» зобов`язувалось передати у власність ПрАТ «СВФ «Агротон» матеріали будівельного призначення.

Умови вищенаведених договорів було виконано, а саме - надано послуги та поставлено матеріали в повному обсязі, що підтверджується наявними первинними документами.

Розрахунки по вищенаведеним договорам здійснювалися шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог таким чином.

16.12.2016 між ФГ «Зоря» (Покупець) та ПрАТ «СВФ «Агротон» (Постачальник) укладено договір поставки № 16/12/16, відповідно до якого Постачальник поставив Покупцю пшеницю 6 класу на загальну суму 1274000 грн. Розрахунки по даному договору проведено не було.

10.01.2017 між ФГ «Зоря» (Боржник), ПрАТ «СВФ «Агротон» (Кредитор) та ТОВ «Ретінвест-Груп» (Новий Боржник) укладено договір переводу боргу № 10/01/2017-Ат, відповідно до якого Боржник передає, а Новий Боржник приймає на себе зобов`язання за договором поставки № 16/12/16 від 16.12.2016, укладеним між ФГ «Зоря» та ПрАТ «СВФ «Агротон» щодо сплати Кредитору заборгованості за поставлений товар (пшеницю) на суму 1274000 грн.

Також 10.01.2017 укладено угоду між ПрАТ «СВФ «Агротон» та ТОВ «Ретінвест-Груп», відповідно до якої зараховувалися однорідні зустрічні вимоги за договорами:

договір переводу боргу № 10/01/2017-Ат від 10.01.2017 за договором поставки № 16/12/16 від 16.12.2016, укладеним між ПрАТ «Агротон» та ФГ «Зоря», де ПрАТ «Агротон» є кредитором, ТОВ «Ретінвест-Груп» є боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 274000 грн;

договір підряду № 136/10 від 01.12.2016, де ПрАТ «Агротон» є боржником, а ТОВ «Ретінвест-Груп» є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 644950 грн;

договір постачання матеріалів будівельного призначення № 137/10 від 01.12.2016, де ПрАТ «Агротон» є боржником, а ТОВ «Ретінвест-Груп» є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 243850 грн;

договір про надання послуг № 138/10 від 01.12.2016, де ПрАТ «Агротон» є боржником, а ТОВ «Ретінвест-Груп» є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 385200 грн.

Тобто, розрахунки за договором про надання послуг № 138/10 від 01.12.2016, договором підряду № 136/10 від 01.12.2016, договором постачання матеріалів будівельного призначення № 137/10 від 01.12.2016 проведено в повному обсязі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

В акті перевірки контролюючий орган посилається, що по ТОВ «Ретінвест-Груп» існує податкова інформація: підприємство не подає фінансову звітність, відсутні трудові ресурси, основні фонди.

Позивач наголошує, що він несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України та не повинен нести відповідальність за порушення іншим контрагентом правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни.

У судовому порядку правочин між ПрАТ «СВФ «Агротон» та ТОВ «Ретінвест-Груп» недійсним не визнавався.

Щодо висновку контролюючого органу, який побудований також на поясненнях директора, головного бухгалтера та засновника (в одній особі) ТОВ «Ретінвест-Груп» громадянина ОСОБА_2 . В цих поясненнях громадянин ОСОБА_2 зазначив, що не має жодного відношення до ведення господарської діяльності підприємства. Позивач звертає увагу, що на дату здійснення господарських операцій, а саме - станом на грудень 2016 року директором ТОВ «Ретінвест-Груп» був ОСОБА_3 , та незрозуміло, яке відношення до даної обставини має громадянин ОСОБА_2 .

На підставі викладеного позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.01.2019 № .

Ухвалою суду від 03.04.2019 позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

06.05.2019 від Офісу ВПП ДФС до суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач зазначив таке.

Офісом ВПП ДФС складено акт перевірки від 20.12.2018 № 120/28-10-47-08/30280120 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Ретінвест-Груп» за період грудень 2016 року.

Як установлено перевіркою, ПрАТ «СВФ «Агротон» оформлювало договори з ТОВ «Ретінвест-Груп» щодо виконання будівельних робіт, надання послуг спеціальної техніки та постачання будівельних матеріалів.

ТОВ «Ретінвест-Груп» на адресу ПрАТ «СВФ «Агротон» оформлено податкові накладні, яка зареєстровані в ЄРПН (податкові накладні оформлено постачальником відповідно до вимог п. 187.1 ст. 187 ПК України) на загальну суму 1254076,40 грн, у т.ч. ПДВ 209012,74 грн.

Суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту наступного податкового періоду згідно з податковою декларацією від 17.01.2017 № .

Відповідно до даних АІС «Підсистема співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту» встановлено розбіжність між сумами податкового кредиту ПрАТ «СВФ «Агротон» та податкових зобов`язань ТОВ «Ретінвест-Груп» в грудні 2016 року в сумі 209012,74 грн. Розбіжність виникла у зв`язку з тим, що звітність з податку на додану вартість за грудень 2016 року ТОВ «Ретінвест-Груп» до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області не подано.

Встановити вартість основних фондів ТОВ «Ретінвест-Груп» неможливо у зв`язку з неподачею податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік та фінансової звітності.

За даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта господарювання у власності/інших речових правах ТОВ «Ретінвест-Груп» не перебуває жодне нерухоме майно.

За даними Національної автоматизованої системи Головного сервісного центру МВС України «НАІС ДДАІ» у власності ТОВ «Ретінвест-Груп» відсутні транспортні засоби.

Інформація про трудові ресурси відсутня у зв`язку з неподанням звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) за грудень 2016 року та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ) за IV квартал 2016 року, що свідчить про відсутність трудових ресурсів для здійснення повноцінної діяльності підприємства.

Підприємством узагалі з моменту реєстрації (14.09.2016) не подано жодної податкової звітності.

Свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ від 01.12.2016 № 200296033 анульовано 23.01.2018 за рішенням контролюючого органу з причин відсутності поставок та ненадання декларацій.

Засновником, керівником і головним бухгалтером ТОВ «Ретінвест-Груп» на дату складання акта був ОСОБА_2 .

Відповідно до даних реєстру фізичних осіб ОСОБА_2 не отримував доходи у вигляді заробітної плати або інших виплат від ТОВ «Ретінвест-Груп», у зв`язку з чим убачається його фіктивне оформлення в якості посадової особи.

Працівниками оперативного управління Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області до підсистеми «Реєстр облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва» ІС «Податковий блок» відносно ТОВ «Ретінвест-Груп» внесено ознаку фіктивності від 27.10.2017 № 5741/8/20-30-21-20 із зазначенням ознаки фіктивності підприємства: зареєстровано (перереєстровано) та впроваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників. Підставою для внесення картки фіктивності підприємства стало отримання письмового пояснення директора, головного бухгалтера та засновника ТОВ «Ретінвест-Груп» ОСОБА_2 , який у своїх письмових поясненнях зазначив, що до реєстрації та подальшого здійснення фінансово-господарської діяльності вищевказаного підприємства він не має жодного відношення, яким чином на його ім`я було зареєстровано підприємство ТОВ «Ретінвест-Груп», йому не відомо.

Таким чином, зазначає відповідач, відбулося лише документальне оформлення господарської операції між ТОВ «Ретінвест-Груп» та ПрАТ «СВФ «Агротон» з придбання у грудні 2016 року будівельних матеріалів, транспортних, ремонтно-будівельних послуг загальною вартістю 1254076,40 грн, у т.ч. ПДВ 209012,74 грн, оскільки відсутнє реальне (законне) джерело походження ідентифікованого товару/послуг (відсутнє дійсне формування цього активу), а відтак, неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ПрАТ «СВФ «Агротон».

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (том 2 арк. спр. 196-199).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеному в позові, а представник відповідача заперечував проти позову з підстав, наведених у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Судом установлено, що ПрАТ «СВФ «Агротон» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, перебуває на обліку в Офісі ВПП ДФС, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.04.2019 № (том 1 арк. спр. 164-168).

Основними видами діяльності підприємства є: 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.42 Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів; 01.43 Розведення коней та інших тварин родини конячих та інше.

У січні 2017 року ПрАТ «СВФ «Агротон» подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства за грудень 2016 року від 16.01.2017 з додатками, де в рядку 17 «Усього податкового кредиту» зазначило 4824980 грн (том 3 арк. спр. 11-28).

На підстав наказу Офісу ВПП ДФС від 16.11.2018 № 2122 відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ «СВФ «Агротон» з питань дотримання вимог податкового законодавства при відображенні в податкових деклараціях з податку на додану вартість підприємства операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Ретінвест-Груп» за період грудень 2016 року, за результатами якої складено акт від 20.12.2018 № 120/28-10-47-08/30280120 (том 2 арк. спр. 200-219).

Актом перевірки зафіксовано порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, абз. б) п. 209.2 ст. 209 ПК України, в результаті чого ПрАТ «СВФ «Агротон» занижено суму, що підлягала сплаті до Державного бюджету податку на додану вартість за грудень 2016 року на загальну суму ПДВ 177661 грн.

Вказаних висновків контролюючий орган дійшов на підставі того, що, на його думку, операції з реалізації товарів/послуг від ТОВ «Ретінвест-Груп» на адресу ПрАТ «СВФ «Агротон» носили нереальний характер, оскільки за даними податкової інформації у ТОВ «Ретінвест-Груп» відсутні матеріальні та трудові ресурси, підприємство не подавало податкову звітність, крім того, вбачається фіктивне оформлення на посаду директора підприємства, а надані до перевірки товарно-транспортні накладні складено з порушеннями.

На підставі вказаного акта перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 11.01.2019 № , згідно з яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» на 266491,50 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 177661,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 88830,50 грн (том 1 арк. спр. 13-14).

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 11.01.2019 № в адміністративному порядку. Проте, рішенням Державної фіскальної служби України від 22.03.2019 № 13484/6/99-99-11-04-02-25 податкове повідомлення-рішення від 11.01.2019 № залишено без змін, а скаргу - без задоволення (том 1 арк. спр. 15-19).

Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (тут і надалі застосовано норми Податкового кодексу України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.6 цієї статті передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Відповідно до пункту 209.1 статті 209 Податкового кодексу України (що діяла на час виникнення спірних правовідносин) резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Абз. б) пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України передбачалося, що позитивна різниця між сумою податкових зобов`язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначена:

за операціями із зерновими і технічними культурами підлягає перерахуванню:

до державного бюджету - у розмірі 85 відсотків;

на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб`єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 15 відсотків.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судом установлено, що 04.01.2016 між приватним підприємством сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» (Орендодавець) та ПрАТ «СВФ «Агротон» (Орендар) було укладено договір оренди нежитлових приміщень № 04/01-16А, за умовами якого Орендодавець зобов`язується передати Орендареві, а Орендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування (оренду) приміщення, визначені у договорі, а саме: комплекс по утриманню великої рогатої худоби, розташований за адресою: Луганська область, Біловодський район, с . Городище, вул. Луганська, 21 ; МТФ № 1, розташована за адресою: Луганська область , Біловодський район, с. Городище, вул. Радянська, 10 (том 2 арк. спр. 44-47).

Згідно з пунктом 4.6 вказаного договору серед обов`язків Орендаря зазначено проведення капітального ремонту, реконструкцію (пристосування приміщень до своїх потреб), перебудову та перепланування, ремонт внутрішніх інженерних комунікацій, які забезпечують роботу приміщень, за власний рахунок згідно з проектною документацією, погодженою в установленому законодавством порядку, тільки з письмової попередньої згоди власника приміщень. Відповідно до пункту 5.7 договору Орендар має право проводити поточний ремонт приміщень за власний рахунок за наявності письмової попередньої згоди власника приміщень.

Об`єкти оренди за вказаним договором було передано згідно з актом прийому-передачі об`єкту оренди від 04.01.2016 (том 2 арк. спр. 48).

01.12.2016 між ПрАТ «СВФ «Агротон» (Замовник) та ТОВ «Ретінвест-Груп» (Підрядник) укладено договір підряду № 136/10, відповідно до якого ТОВ «Ретінвест-Груп» зобов`язувалось на власний ризик виконати будівельні та монтажні роботи (том 1 арк. спр. 23-24).

01.12.2016 між ПрАТ «СВФ «Агротон» (Покупець) та ТОВ «Ретінвест-Груп» (Постачальник) укладено договір постачання будівельних матеріалів будівельного призначення № 137/10, відповідно до якого ТОВ «Ретінвест-Груп» зобов`язувалось передати у власність ПрАТ «СВФ «Агротон» матеріали будівельного призначення (том 1 арк. спр. 20-21).

01.12.2016 між ПрАТ «СВФ «Агротон» (Замовник) та ТОВ «Ретінвест-Груп» (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 138/10, відповідно до якого ТОВ «Ретінвест-Груп» зобов`язувалось за завданням ПрАТ «СВФ «Агротон» надати послуги спеціальної техніки та автомобільного транспорту (том 1 арк. спр. 25-26).

На виконання умов вищевказаних договорів ТОВ «Ретінвест-Груп» видано позивачеві податкові накладні від 25.12.2016 №№ 2525, 2523, 2509, 2531, 2518, 2524, 2505, 2530, 2502, 2517, 2521, 2536, 2533, 2520, 2527, 2511, 2501, 2507, 2529, 2504, 2515, 2528, 2512, 2514, 2503, 2535, 2537, 2516, 2508, 2519, 2526, 2522, зареєстровані в установленому законом порядку в ЄРПН (том 2 арк. спр. 108-172), видаткові накладні від 25.12.2016 №№ 2537, 2530, 2534, 2535, 2531, 2529, 2533, 2536 (том 1 арк. спр. 29-36).

На виконання вказаних договорів між ПрАТ «СВФ «Агротон» та ТОВ «Ретінвест-Груп» складено акти надання послуг від 25.12.2016 №№ 2502, 2518, 2514, 2515, 2509, 2523, 2513, 2508, 2521, 2520, 2524, 2526, 2503, 2528, 2525, 2511, 2512, 2522, 2505, 2519, 2517, 2510, 2516, 2527 (том 1 арк. спр. 65-88), а також акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ3к, кошториси (том 1 арк. спр. 89-117).

Розрахунки по вищезазначеним договорам здійснено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог таким чином.

16.12.2016 між ФГ «Зоря» (Покупець) та ПрАТ «СВФ «Агротон» (Постачальник) укладено договір поставки № 16/12/16, відповідно до якого Постачальник передає, а Покупець приймає пшеницю 6 класу в кількості 350 тонн на загальну суму 1274000 грн (том 1 арк. спр. 22).

10.01.2017 між ФГ «Зоря» (Боржник), ПрАТ «СВФ «Агротон» (Кредитор) та ТОВ «Ретінвест-Груп» (Новий Боржник) укладено договір переводу боргу № 10/01/2017-Ат, відповідно до якого Боржник передає, а Новий Боржник приймає на себе зобов`язання за договором поставки № 16/12/16 від 16.12.2016, укладеним між ФГ «Зоря» та ПрАТ «СВФ «Агротон» щодо сплати Кредитору заборгованості за поставлений товар (пшеницю) на суму 1274000 грн (том 1 арк. спр. 28).

Також 10.01.2017 укладено угоду між ПрАТ «СВФ «Агротон» та ТОВ «Ретінвест-Груп», відповідно до якої зараховувалися однорідні зустрічні вимоги за договорами:

а) договір переводу боргу № 10/01/2017-Ат від 10.01.2017 за договором поставки № 16/12/16 від 16.12.2016, укладеним між ПрАТ «Агротон» та ФГ «Зоря», де ПрАТ «Агротон» є кредитором, ТОВ «Ретінвест-Груп» є боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 274000 грн;

б) договір підряду № 136/10 від 01.12.2016, де ПрАТ «Агротон» є боржником, а ТОВ «Ретінвест-Груп» є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 644950 грн;

договір постачання матеріалів будівельного призначення № 137/10 від 01.12.2016, де ПрАТ «Агротон» є боржником, а ТОВ «Ретінвест-Груп» є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 243850 грн;

договір про надання послуг № 138/10 від 01.12.2016, де ПрАТ «Агротон» є боржником, а ТОВ «Ретінвест-Груп» є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 385200 грн (том 1 арк. спр. 27).

Тобто, розрахунки за договором про надання послуг № 138/10 від 01.12.2016, договором підряду № 136/10 від 01.12.2016, договором постачання матеріалів будівельного призначення № 137/10 від 01.12.2016 проведено в повному обсязі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Щодо посилання контролюючого органу на те, що товарно-транспортні накладні складено з порушенням вимог чинного законодавства, суд зазначає, що товарно-транспортна накладна є обов`язковим документом на супроводження вантажу, але не належить до бухгалтерського чи податкового обліку. Складання товарно-транспортної накладної не за встановленою формою чи з помилками може свідчити про порушення правил перевезення вантажу, а не про нездійснення господарської операції.

В акті перевірки контролюючий орган посилається, що по ТОВ «Ретінвест-Груп» існує податкова інформація: підприємство не подає фінансову та податкову звітність, відсутні трудові ресурси, основні фонди, внаслідок чого зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ПрАТ «СВФ «Агротон» та ТОВ «Ретінвест-Груп».

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV практика Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) визнається самостійним джерелом права в Україні і є обов`язковою для застосування судами України.

У рішеннях по справах «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) та «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03) Європейський суд дійшов висновку, що позбавлення податковими органами права платників ПДВ на податковий кредит/бюджетне відшкодування з причини виявлення зловживань з боку їхніх постачальників є порушенням статті 1 Протоколу 1 до Конвенції. Адже немає доказів залучення платника ПДВ до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників. В цьому випадку не дотримується принцип пропорційності, тобто справедливого балансу між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Отже, підприємство не може нести відповідальність за порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни.

Слід зазначити, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Судом досліджено договори, на відсутність реального виконання яких посилається відповідач, документи, які підтверджують виконання вказаних угод (податкові та видаткові накладні, акти приймання виконаних робіт та надання послуг тощо). Здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом за вищевказаними угодами знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Щодо посилання відповідача на пояснення гр. ОСОБА_2 про те, що ТОВ «Ретінвест-Груп» він не засновував та на посаду директора підприємства не призначався, жодної фінансово-господарської діяльності від імені ТОВ «Ретінвест-Груп» не здійснював, слід зазначити таке.

Відповідно до частини шостої статі 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Верховний Суд у постанові від 06.11.2018 по справі № 822/551/18 зазначив, що протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві, а факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами.

У постанові від 08.08.2018 по справі № 820/4428/17 Верховний Суд зазначив: посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача, а також податкову інформацію, надану іншими контролюючими органами, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

За таких обставин письмові пояснення гр. ОСОБА_2 не можуть вважатися належним доказом нереальності господарських операцій між ПрАТ «СВФ «Агротон» та ТОВ «Ретінвест-Груп».

Крім того, доказів порушення кримінального провадження відносно посадових осіб ТОВ «Ретінвест-Груп» при розгляді цієї справи відповідачем до суду не надано.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення, натомість доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3997,37 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.01.2019 № задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 11.01.2019 № , згідно з яким приватному акціонерному товариству «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» на 266491,50 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 177661,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 88830,50 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (вул. Дегтярівська, буд. 11, м. Київ, 04119, ід. код 39440996) на користь приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» (пр-т Гвардійський, буд. 10-б, оф. 12, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ід. код 30280120) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3997,37 грн (три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім грн 37 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 11 червня 2019 року.

Суддя І.О. Свергун