Справа № 500/707/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/707/19

10 червня 2019 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до пункту "є" статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 28.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у грудні 2018 року позивач звернулася до відповідача зі заявою про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Однак, відповідач листом від 04.03.2019 № 3482/04 відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до довідки від 28.11.2018 № 04/413, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", за період з 11.07.1983 по 01.12.2003 спеціальний стаж роботи позивача становить 9 років 10 місяців 15 днів, що недостатньо для призначення зазначеної пенсії. При цьому, відповідач протиправно не зарахував позивачу до спеціального стажу період перебування у відпустках для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та навчання в професійно - технічному училищі м. Тернополя № 2 за професією ткаля.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки вона досягла пенсійного віку та має більше 20 років спеціального стажу, що дає право на пенсію відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Ухвалою суду від 10.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 08.05.2019.

Тернопільським окружним адміністративним судом у судових засіданнях у даній справі, які проводилися 08.05.2019, 27.05.2019 оголошувалась перерва на підставі статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС).

Позивач у судове засідання 04.06.2019 не з`явилася, подала до суду заяву від 04.06.2019, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача подала до суду заяву від 04.06.2019, в якій просить розглядати справу в порядку письмового провадження та відмовити у задоволенні позовних вимог. Водночас, у відзиві на позовну заяву від 02.05.2019 № 6844/10 відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що останнім правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відповідно до довідки від 28.11.2018 № 04/413, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", за період з 11.07.1983 по 01.12.2003 спеціальний стаж роботи позивача становить 9 років 10 місяців 15 днів, що недостатньо для призначення зазначеної пенсії (арк. справи 39-40).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача подав до суду клопотання від 04.06.2019, в якому просить розглядати справу в порядку письмового провадження. Водночас, у поясненні від 22.04.2019 № 08/163 ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що пільговий стаж роботи позивача з 11.07.1983 по 31.12.1991 становить 4 роки 3 місяці 11 днів, оскільки за вказаний період позивач перебувала у відпустках для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Починаючи з 01.01.1992 по 01.12.2003 по фактичній виборці трудоднів стаж роботи позивача становить 5 років 7 місяців 4 дні, оскільки набутий позивачем спеціальний стаж під час режиму скороченого робочого тижня, місяця не може братися до уваги при вирішенні питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, так як у такі періоди остання не перебувала у важких та/або шкідливих умовах праці.

Таким чином, враховуючи те, що за період з 11.07.1983 по 01.12.2003 спеціальний стаж роботи позивача становить 9 років 10 місяців 15 днів, то підстав для призначення пенсії позивачу відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV немає (арк. справи 33-34).

У зв`язку з неявкою у судове засідання 04.06.2019 всіх осіб, які беруть учать у справі, суд, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Також, з урахуванням заяв учасників справи від 04.06.2019 про розгляд справи без їхньої участі, - суд згідно ухвали від 04.06.2019 перейшов до розгляду справи № 500/707/19 в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечувалось учасниками справи, що 28.12.2018 позивач звернулася до відповідача зі заявою про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (арк. справи 41). До заяви позивач надала наступні документи: оригінал та копію трудової книжки; копію паспорта; копію РНОКПП; копію свідоцтва про народження; копію свідоцтва про укладення шлюбу; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" від 28.11.2018 № 04/413.

За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 04.03.2019 № 3482/04 відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до довідки від 28.11.2018 № 04/413, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", за період з 11.07.1983 по 01.12.2003 спеціальний стаж роботи позивача становить 9 років 10 місяців 15 днів, що недостатньо для призначення зазначеної пенсії. (арк. справи 13-14).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затвердженим у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і за наявності стажу зазначеної роботи не менше 20 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого вік: 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року.

Суд встановив, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія паспорта (арк. справи 15).

Професія "ткачі" внесена до Списку текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як слідує з трудової книжки позивача № НОМЕР_1 та довідки від 28.11.2018 № 04/413, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", позивач за період з 11.07.1983 по 01.12.2003 працювала повний робочий день на ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" та виконувала роботи по обслуговуванню ткацьких верстатів у бавовняному виробництві, за професією, посадою "ткач" (арк. справи 8-10, 42).

Таким чином, суд встановив, що спеціальний стаж роботи позивача за професією "ткач" у період з 11.07.1983 по 01.12.2003 підтверджується зазначеними копією трудової книжки та довідкою.

Також, як слідує з матеріалів справи та не заперечувалось учасниками справи, що за вказаний період роботи позивач перебувала у відпустках для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до частини другої статті 181 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Таким чином, суд дійшов висновку, що до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

Така позиція узгоджується також з висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 607/15077/16-а, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, як слідує з довідки від 27.05.2019 № 273, виданої ДНЗ "Тернопільський центр професійно - технічної освіти", що відповідно до книги наказів про зарахування та відрахування учнів за 1978-1981рр. Тернопільського ПТУ-2 розпочатої 01.09.1978, закінченої 21.07.1981, ОСОБА_1 зарахована до складу учнів за спеціальністю ткаля, згідно наказу № 1-к від 01.09.1981, та згідно книги наказів про зарахування та відрахування учнів за 1981 - 1984 рр., розпочатої 15.09.1981, закінченої 28.08.1984, відрахована з числа учнів згідно наказу № 13-к від 11.07.1983. Також у зазначеній довідці зазначено, що ПТУ № 2 м. Тернополя реорганізовано шляхом його перейменування в Тернопільський Центр професійно - технічної освіти № 1, а Тернопільський Центр професійно - технічної освіти № 1 перейменовано в ДНЗ "Тернопільський центр професійно - технічної освіти" (арк. справи 85).

Суд встановив, що згідно з свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_1 після укладення шлюбу з ОСОБА_3 змінила прізвище на прізвище чоловіка, тобто " ОСОБА_1 " (арк. справи 86).

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що період навчання позивача за спеціальністю ткаля з 01.09.1981 по 11.07.1983 зараховується до спеціального стажу, оскільки остання закінчила навчання у ПТУ № 2 м. Тернополя 11.07.1983, а на роботу була зарахована на ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" з 11.07.1983 на посаду "ткач", тобто перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Водночас, суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, враховуючи те, що позивач на день звернення зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах досягла 51-го року 6 місяців, а також те, що спеціальний стаж позивача становить більше 20 років, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV має право на зазначену пенсію, як наслідок відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Посилання відповідача на довідку від 28.11.2018 № 04/413, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", як на підставу відмови позивачу у призначенні зазначеної пенсії, не взято судом до уваги, оскільки органом, який наділений правом визначати наявність стажу для призначення відповідної пенсії, є органи Пенсійного фонду України, а не ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно".

Така позиція узгоджується також з висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 607/15077/16-а, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, твердження третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача на те, що позивач, починаючи з 01.01.1992 по 01.12.2003 працювала у режимі скороченого робочого тижня, місяця, а тому такі періоди роботи остання не перебувала у важких та/або шкідливих умовах праці, як наслідок набутий позивачем спеціальний стаж під час режиму скороченого робочого тижня, місяця не може братися до уваги при вирішенні питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та є хибним, оскільки суд не здобув, а учасниками справи не надано належних та допустимих доказів які би свідчили про те, що саме позивач працювала на зазначеному підприємстві за той чи інший період у режимі скороченого робочого тижня, місяця, або що такі умови праці були фактично запроваджені на підприємстві для всіх працівників.

Натомість, довідкою від 28.11.2018 № 04/413, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", підтверджується те, що позивач за період з 11.07.1983 по 01.12.2003 працювала повний робочий день на ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" та виконувала роботи по обслуговуванню ткацьких верстатів у бавовняному виробництві, за професією, посадою "ткач" (арк. справи 42).

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Відповідно до статті 6 КАС суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Христов проти України" (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Водночас, відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача відповідно до статті 245 КАС України підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, з 28.12.2018.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" (місцезнаходження: вул. Текстильна, 18, м. Тернопіль, ) про зобов`язання вчинити дії, - задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, з 28.12.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області судові витрати на суму 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору згідно квитанції № 0.0..1 від 05.04.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.06.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.