Справа № 804/7275/16
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2019 року Справа № 804/7275/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняСкупейко І.М.
представника позивача представника відповідача Шмельової О.В. ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу
31.10.2016 року Криворізька південна об`єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 11.09.2017 року, просила:
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 623,00 грн. та з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 6865,32 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 210-213).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Криворізька південна об`єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року (т. 4 а.с. 3-4).
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 року апеляційна скарга Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишена без задоволення, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року - залишена без змін (т. 3 а.с. 62-63).
При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині, суди врахували те, що відповідачем частково сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання.
Не погоджуючись з такими рішеннями судів попередніх інстанцій Криворізька південна об`єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду, у якій просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (т. 3 а.с. 66-67).
Ухвалою Верховного Суду від 28.11.2018 року відкрито провадження за касаційною скаргою Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (т. 3 а.с. 88-89).
Постановою Верховного Суду від 18.12.2018 року касаційну скаргу Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 112-119).
Причиною скасування рішень стало те, що судами попередніх інстанцій не з`ясовано обставин щодо реальної підстави обліку такої заборгованості (станом на момент формування вимоги) і не встановлено чи була стягнута заборгованість зі сплати податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та з рентної плати за спеціальне використання води за податковою вимогою від 13.06.2014 року № 635-17 у повному обсязі.
Не враховані положення п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України щодо дотримання черговості зарахування платежів у рахунок погашення наявного податкового боргу. Також, у справі відсутній зворотній бік облікової картки платника податку, що унеможливлює встановлення фактичних обставин щодо дотримання податковим органом принципу черговості встановленого п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.
Судами попередніх інстанцій не надано жодної оцінки судовим рішенням у справах № 804/7861/14 та 804/1548/16 з точки зору їх впливу на визначення черговості зарахування платежів, сплачених платником податків за самостійно визначеними зобов`язаннями за умови наявності у останнього податкового боргу.
Також не надана оцінка тій обставині, що пеня згідно облікової картки, існувала у відповідача вже станом на початок 2014 року, а також не встановлено підстави її нарахування.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що податковим органом не виконано свій обов`язок щодо надання належних доказів в підтвердження наявності підстав для задоволення вимог про стягнення податкового боргу. При цьому, судами першої та апеляційної інстанцій, в порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, не витребувано у сторін документів та інформації, яка стала підставою для обґрунтування таких вимог.
23.01.2019 року адміністративна справа №804/7275/16 повернулась на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана судді Сліпець Н.Є. (т. 3 а.с. 122, 123).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року адміністративну справу №804/7275/16 суддею Сліпець Н.Є. прийнято до свого провадження, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.02.2019 року о 11:10 год. (т. 3 а.с. 124).
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 28.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.06.2019 року о 13:20 год. (т. 4 а.с. 33-36).
У підготовчому засіданні 05.03.2019 року представники позивача звернулись з заявою про заміну позивача з Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Головне управління ДФС у Дніпропетровській області. Заява вмотивована зміною у функціональних повноваженнях структурних підрозділів територіальних органів ДФС та зміни у структурах головних управлінь ДФС в областях, державних податкових інспекцій головних управлінь ДФС.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 05.03.2019 року заяву представників позивача задоволено, здійснено заміну позивача у справі з Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Головне управління ДФС у Дніпропетровській області.
Також, у підготовчому засіданні 05.03.2019 року представниками позивача подано уточнену позовну заяву, в якій Головне управління ДФС у Дніпропетровській області просить (т. 3 а.с. 150):
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві.
05.03.2019 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, у якому в задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що зазначені в позові суми заборгованості не відповідають дійсності, оскільки суми по податковим повідомленням-рішенням, на підставі яких позивач просить стягнути борг з податку на додану вартість, були сплачені у 2016 році після отримання судового рішення, що підтверджується випискою з банківського рахунку. Стосовно податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, то останні у сумі 1601,50 грн. були сплачені у повному обсязі, що також підтверджується випискою з банківського рахунку. Щодо заборгованості по авансовим платежам, то зазначив, що оподаткуванню підлягають реально отримані доходи, а не очікувані та податковим органом штучно створено заборгованість перед бюджетом, шляхом додавання загально річних зобов`язань, відображених у річній декларації та задекларованих авансових платежах, що вдвічі збільшило суму зобов`язань. На підставі викладеного у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов підтримав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Криворізької міської ради та перебуває на податковому обліку в Криворізькій південній об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, як платник податків.
- по податку на додану вартість податковий борг складає 3688,06 грн.;
- з рентної плати за спеціальне використання води в сумі 75,11 грн.
Податковий борг з податку на додану вартість в сумі 3663,81 грн. виник в результаті несплати самостійно задекларованих зобов`язань.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем подано до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість:
За несвоєчасно сплачені грошові зобов`язання податковим органом, відповідно до п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, нарахована пеня в сумі 424,25 грн.
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 частково сплачено суми, а саме: за листопад 2015 року в розмірі 875,00 грн, за березень 2015 року - 587,00 грн, за січень 2015 року - 157,00 грн, та пеня в розмірі 8,67 грн., за грудень 2014 року - 477,00 грн, та пеня 40,96 грн., за листопад 2014 року - 6,00 грн.
Податковий борг з рентної плати за спеціальне використання води виник за поданою відповідачем декларацією в сумі 158,36 грн., нарахованої пені в сумі - 9,49 грн., та на час розгляду справи обліковується в розмірі 75,11 грн.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Згідно із п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідачем не сплачені узгоджені податкові зобов`язання в необхідних розмірах у встановлений законом термін.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України).
Згідно із пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Доказів оскарження податкової вимоги №635-17 від 13.06.2014 року відповідачем не надано.
Згідно із п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України передбачено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган державної податкової служби самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
З інтегрованої картки платника податків вбачається, що на кінець 2013 року за відповідачем рахувалась недоїмка у сумі 9347,56 грн. та залишалась несплачена пеня у сумі 152,40 грн., що разом склало - 9499,96 грн.
Згідно із вимогами п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України при наявності у платника податку податкового боргу за попередні періоди, контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків
З аналізу норм чинного законодавства та встановлених в ході розгляду справи обставин, суд дійшов висновку, що оскільки у відповідача був наявний податковий борг за попередні періоди, то контролюючий орган правомірно зарахував сплачені суми податкового боргу в рахунок заборгованості попередніх періодів незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо штучно створеної заборгованості перед бюджетом з 2012 року, шляхом додавання загально річних зобов`язань, відображених у річній декларації та задекларованих авансових платежах, що вдвічі збільшило суму зобов`язань, а тому призвело до наявності податкового боргу, в рахунок якого контролюючим органом сплата за поточними зобов`язаннями 2014-2015 років була скерована на погашення боргу, а тому, на рахунок представника відповідача, є підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, суд зазначає, що наведені доводи представника відповідача є помилковими, з огляду на те, що на початок звітного періоду 2014 року, згідно облікової картки, за відповідачем вже рахувався податковий борг, вимога, яка перебувала виникненню податкового боргу, відповідачем оскаржена не була, отже, податковий борг, що виник на початок звітного періоду є узгодженим, у зв`язку з чим в межах даної справи розглядаються зобов`язання, які виникли вже в період 2014-2015 років.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв`язку з чим судові витрати суб`єкта владних повноважень по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 червня 2019 року.

Суддя Н.Є. Сліпець