Справа № 200/7468/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

12 червня 2019 р. Справа №200/7468/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про визнання протиправними дії керівництва Костянтинівської міської ради, що полягають у втручанні в повноваження Координаційної ради з питань виконання основних заходів та завдань щодо впровадження та функціонування громадського бюджету у м. Костянтинівні; визнання протиправними і скасування дії пунктів 1, 2 та 3 рішення Костянтинівської місь кої ради від 16 травня 2019 року за № 6/93-1792 «Про затвердження переліку проектів-переможців міської цільової програми «Громадський бюджет міста Костянтинівки», які будуть реалізовані у 2019 році», зобов`язання відповідача ухвалити рішення про затверд ження переліку проектів-переможців міської цільової програми «Громадський бюджет міста Костянтинівки», які будуть реалізовані у 2019 році, згідно з рішенням Координаційної ради від 03 травня 2019 року (оформленим Протоколом № 8 від 03.05.2019 р.), стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 100 000 грн. 00 коп., у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що заподіяна останній протиправним рішенням органу місцевого самоврядування, що позбавляє її можливості отримати реалізацію проекту автором якого є Позивач.

Водночас, через канцелярію суду 11 червня 2019 року позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Костянтинівської міської ради «Про затвердження переліку проектів-переможців міської цільової програми «Громадський бюджет міста Кос тянтинівни», які будуть реалізовані у 2019 році» від 16 травня 2019 року за № 6/93-1792.

В обґрунтування заяви повивач зазначає, оскаржуваним рішенням відповідач безпідставно та противправно виключив проект з числа проектів-переможців та зобов`язав Координаційну раду організувати повторне голосування, тобто невжиття заходів забезпечення істотно ускладниться або унеможливить подальше виконання рішення суду, крім того є також очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень і порушення прав, свобод і інтересів особи, яка звернулася до суду (та її малолітніх і неповнолітніх дітей). Зазначає, що вкрай важливо щоб подальше порушення прав і інтересів позивача не мало продовження та обтяжувалося іншими обставинами. З огляду на наведене заявник вважає, що існують підстави для забезпечення позову.

Вимоги до оформлення заяви про забезпечення позову викладені в статті 152 КАС України. Судом встановлено, що у заяві про забезпечення позову заявник просить звільнити її від сплати судового збору, мотивуючи тим, що вона є членом багатодітної сім`ї, предметом позову є захист соціальних прав. На підтвердження позивачем надано посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.01.2016 року. Керуючись положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, що подана заява ОСОБА_1 про забезпечення позову відповідає встановленим вимогам КАС України щодо її форми та змісту.

Вирішуючи питання про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах адміністративного позову та керуючись законом та виходить з наступного

Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За приписами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Із змісту поданого клопотання вбачається, що позивач просить зупинити дію рішення Костянтинівської міської ради «Про затвердження переліку проектів-переможців міської цільової програми «Громадський бюджет міста Кос тянтинівни», які будуть реалізовані у 2019 році» від 16 травня 2019 року за № 6/93-1792.

Так, рішенням Костянтинівської міської ради №6/93-1792 від 16.05.2019 року «Про затвердження переліку проектів-переможців міської цільової програми «Громадський бюджет міста Костянтинівки», які буду реалізовані у 2019 році» визначено наступне:

- Координаційній раді забезпечити проведення повторного голосування за проекти «Нове обладнання для їдальні ЗШ №3» та «Дитячо-юнацький комплекс «Здоров`як на кварталі»;

- Рекомендувати авторам проектів, зазначених в пункті 1 цього рішення, здійснити повторне заповнення спеціальної форми на офіційному веб-сайті Костянтинівської міської ради;

- Затвердити перелік проектів-переможців серед малих проектів міської цільової програми «Громадський бюджет міста Костянтинівки», які будуть реалізовані у 2019 року за рахунок коштів міського бюджету;

- Міському фінансовому управлінню Костянтинівської міської ради виділити кошти головним розпорядникам, до повноважень яких відноситься реалізація проектів, протягом місяця з дня набрання чинності даного рішення, в межах затвердженого обсягу коштів на їх реалізацію;

- Головним розпорядникам: сумісно з авторами здійснити реалізацію проектів-переможців до 31.12.2019 року з дотриманням вимог чинного законодавства України; надати міському фінансовому управлінню Костянтинівської міської ради звіт про стан реалізації проектів.

Заявник зазначає, що станом на момент подачі вказаного адміністративного позову Координаційна рада вимушена виконувати неправомірне рішення., в якому визначено остаточний перелік проектів-переможців згаданої міської цільової програми в числі яких вказано і авторський проект позивача (під №13) «Дитячо-юнацький спортивно-ігровий комплекс «Здоров`як на кварталі»), ухвалено розпочати з 10 червня 2019 року процедуру переголосування, визначивши строк на переподачу бланку-заяви - тобто фактично мова йде не про організацію (виключно) повторного голосування, а про фактично нове проведення конкурсу.

З огляду на зазначене позивач стверджує, що в нього є реальні побоювання вважати, що невжиття таких заходів забезпечення істотно ускладниться або унеможли виться подальше виконання рішення суду, крім того є також очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень і порушення прав, свобод і інте ресів особи, яка звернулася до суду (та її малолітніх і неповнолітніх дітей). Додатково заявник зазначив, що ухвала про вжиття заходів забезпечення позову, у вигляді зупинення дії рішення Костянтинівської міської ради, не скасовує його, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у справі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим рішенням заходів до вирішення спору по суті.

Встановлення правомірності/неправомірності дій відповідача можливе за наслідками судового розгляду по суті справи за позовом про визнання протиправними дій та визнання протиправним та скасування пунктів оскаржуваного рішення. Тобто, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову, він має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У частині 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд звертає увагу, що спірне рішення від 16.05.2019 року стосується вирішення прав і інтересів й інших осіб.

Судом при вивченні заяви про забезпечення адміністративного позову, позовної заяви та доданих до неї документів не встановлено обставин, які б вказували б на те, що оскаржуване рішення відповідача вже почало реалізовуватись і в подальшому призведе до ускладнення чи унеможливлення відновлення позивачем свого порушеного права після ухвалення судового рішення у справі. Посилання позивача на їх можливу реалізацію суд до уваги не приймає, оскільки такі твердження є лише припущенням та не підтвердженні належними доказами. Крім того, суду не надано доказів прийняття відповідачем по справі остаточного рішення щодо визначення переможця.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що визначений п. 1 ч. 1 ст. 151 КАС України способи забезпечення позову щодо заборони вчиняти певні дії відповідачу або іншому суб`єкту владних повноважень, не може, на думку суду, стосуватися прав та інтересів невизначеного кола фізичних, юридичних осіб, які мають відношення до проектів-переможців, визначених рішенням Костянтинівської міської ради від 16.05.2019 року №6/93-1792.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких обєктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення у справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що очевидними є ознаки протиправності дій субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, такими діями.

У випадку встановлення в ході розгляду справи порушення прав позивача, їх відновлення в даному випадку можливе лише за наслідками розгляду такої справи по суті, що не може підміняти собою необхідність вжиття запобіжних заходів у даному випадку та на даній стадії.

Дослідивши матеріали клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, варто зазначити, що задоволення клопотання позивача про забезпечення позову буде фактично означати вирішення спору по суті до ухвалення рішення в адміністративній справі, що, в даному випадку, з огляду на зміст оскаржуваного рішення та суть спірних правовідносин є неприпустимим.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.9, 150, 151, 154, 243, 248,256, 294, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про визнання протиправними дій, про визнання протиправ ним та скасування рішення (в частині), про зобов`язання вчинити дії, про стягнення мо ральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Троянова