Справа № 823/1942/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1942/18 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області з позовними вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не проведення перерахунку позивачу пенсії з 01.04.2012 відповідно до ч.3 ст.51, ч.3 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови КМУ від 17.07.1992 №393", від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", від 23.04.2012 №355 "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та довідки від 03.06.2012 № про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2012;

- зобов`язання відповідача 1 відповідно до ч.3 ст.51, ч.3 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови КМУ від 17.07.1992 №393", від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", від 23.04.2012 №355 "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та довідки від 03.06.2012 № про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2012 повести перерахунок позивачу та здійснити виплату різниці між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією, починаючи з 01.04.2012;

- зобов`язання відповідача 1 після здійснення вищезазначеного перерахунку пенсії позивачу за нормами грошового забезпечення, чинними на 01.04.2012 та зазначеними довідці від 03.06.2012 №, виконати вимоги постанови КМУ від 23.04.2012 №355 "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відповідно до якої провести підвищення до пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме з 01.07.2012 у розмірі 11 % пенсій, обчислених відповідно до ст.ст. 13, 21, 36 Закону, збільшивши його з 01.09.2012 до 23 % та х 01.01.2013 до 35%, виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією, починаючи з 01.07.2012;

- визнання протиправною бездіяльність відповідача 1, щодо не проведення з 01.01.2016 перерахунку позивачу пенсії на підставі ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також довідок від 03.06.2012 № та від 16.03.2018 про розмір грошового забезпечення позивача, як основного, так додаткового документів, поданого пенсіонером, а також визнати неправомірною відмову відповідача 1 у визнанні за позивачем права на проведення перерахунку пенсії, яка полягає у неприйняття додаткових документів про грошове забезпечення;

- зобов`язання відповідача 1 провести перерахунок позивачу пенсії на підставі ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також довідок від 03.06.2012 № та від 16.03.2018 про розмір грошового забезпечення позивача та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією, починаючи з 01.01.2016 до моменту здійснення перерахунку та виплачувати таку пенсію в подальшому з урахуванням здійсненого перерахунку;

- визнання протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо неврахування окремих додаткових видів грошового забезпечення при нарахуванні пенсії, не виготовлення для перерахунку позивачу нової довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням всіх його складових, передбачених чинним Законодавством на 01.01.2016, а формою згідно з додатком 2 до постанови КМУ від 13.02.2008 №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови КМУ від 17.07.1992 №393", з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою КМУ від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", та не направлення до відповідача 1 уточної довідки про розмір грошового забезпечення позивача;

- зобов`язання відповідача 2 виготовити та направити відповідачу 1 нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача з повною реальною інформацією, передбаченою додатком 2 до постанови КМУ від 13.02.2008 №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови КМУ від 17.07.1992 №393", з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою КМУ від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад - 3100,00 грн.; оклад за звання - 2200,00 грн.; надбавка за вислугу (35%) - 1855,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 465,00 грн.; надбавка за виконання особливо-важливих завдань (50%) - 3755,00 грн.; надбавка за ОРД (41%) - 1271,00 грн.; премія (80%) - 9974,80 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 було відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про витребування доказів, уточнення позовних вимог та розгляд апеляційної скарги за участю позивача.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, не дослідив усі аргументи позивача, його висновки не відповідають положенням закону, а позивач має право на проведення перерахунку в зв`язку із зміною розмірів грошового забезпечення.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є пенсіонером МВС України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Черкаській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

16.03.2018 УМВС України в Черкаській області видано довідку № про грошове забезпечення позивача, відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2015 №988, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, за нормами, чинними на 01.01.2016, за посадою начальника інспекторського відділу штабу ГУ МВС в Черкаській області, яку він займав на день звільнення зі служби прирівняною до начальника відділу управління ГУ НП.

Відповідно до змісту даної довідки розмір грошового забезпечення позивача складає 8442,20грн, в тому числі: посадовий оклад 3100,00грн., оклад за військовим званням - 2200,00грн., надбавка за стаж служби (35%) 1855,00грн., надбавка в умовах режимних обмежень (15%) 465,00грн., премія (10,79%) 822,20грн.

При цьому, у вищезазначену довідку, як посилається позивач, відповідачем не було включено: надбавку за виконання особливо важливих завдань, надбавку за оперативно-розшукову діяльність, а премія включена у меншому розмірі.

Колегія суддів звертає увагу на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 2 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачає, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що з урахуванням змін в грошовому забезпеченні, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (набрала чинності 02 грудня 2015 року), у позивача виникло право на перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року.

Відповідно до частини 3, 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на момент виникнення права на перерахунок пенсії) перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до абзацу 7 пункту 5 Порядку № 45 додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", що набрала чинності 02.12.2015, визначені складові та розміри грошового забезпечення для поліцейських. Відповідно до цього перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), має здійснюватися з урахуванням грошового забезпечення, установленого для поліцейських. При цьому, після 29.12.2015 постанови про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення поліцейських або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) і премій у розмірах, установлених законодавством, Кабінетом Міністрів України, не приймалися. Крім того, інші доплати, допомоги, надбавки та підвищення у січні 2016 року поліцейським не виплачувалися.

Відтак, з урахуванням абзацу 7 пункту 5 Порядку № 45, оскільки інші надбавки за службу, які отримував позивач, на момент виникнення у нього права на перерахунок пенсії вже не виплачувались, тому, ці надбавки правомірно не вказані у довідці про розмір грошового забезпечення.

Крім того, необґрунтованими є доводи позивача щодо неправомірності зазначення у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії премії у меншому відсотку, ніж він отримував, позаяк відповідно до абзацу 5 пункту 5 Порядку перерахунку пенсій інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Відповідно до листа Національної поліції України середній розмір премії, що фактично виплачений за відповідною посадою у січні 2016 року складає 10,79%. А відтак, відповідачем правомірно не включено до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії премію яку отримав позивач під час звільнення.

Імперативними положеннями ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги звертає увагу на те, що при ухваленні рішення у даній справі, яка є типовою, судом першої інстанції на виконання приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в рішенні від 12.03.2018, за результатами розгляду зразкової справи № Пз/9901/1/18 за позовом ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Доводи апеляційної скарги здебільшого зводяться до того, що позивач має право на перерахунок пенсії, з врахуванням виплат, які станом на час розгляду справи в суді першої інстанції не були передбачені чинним законодавством, та суперечать висновкам Верховного Суду, а отже не підлягають врахуванню при апеляційному розгляді справи.

Колегія суддів також вказує на те, що доводи апелянта щодо наявності підстав для перерахунку його пенсії, починаючи з 01.04.2012, посилаючись на те, що 19.04.2018 ним було подано відповідну заяву з вимогами про здійснення такого перерахунку також є необґрунтованими, позаяк містять посилання на положення нормативно-правових актів, які жодним чином не спростовують правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та не свідчать про обгрунтованість позовних вимог, та крім того заявлені з суттєвим пропуском процесуального строку.

Також, суд апеляційної інстанції вказує на те, що як вказано органом Пенсійного фонду ОСОБА_1 головним управлінням 11.04.2018 перерахунок пенсії вже здійснено за період з 01.01.2016 до 30.04.2018. Нараховано суму 65166,90 грн., що підтверджується розрахунком на доплату від 11.04.2018.

Крім того, суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є похідними, вони також не підлягають до задоволення.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, зазначений обов`язок виконано, та у встановленому порядку обґрунтовано правомірність своїх дій.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції належно з`ясувавши обставини справи, обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, апеляційна скарга не містить посилань на норми матеріального або процесуального права, які б обґрунтовано спростовували вищевказаний висновок та свідчили про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя-доповідач Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя І.О. Лічевецький