Справа № 420/1176/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1176/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Аракелян М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (адреса: 65007, м. Одеса, вул. Прохоровська, 3; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому позивач просить суд:

Визнати неправомірними дії Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі () при призначенні та перерахунках моєї пенсії, а саме:

неврахування у повному обсязі помісячних сум сукупної заробітної плати (доходу) в періоди страхового стажу з 01.10.1998 року по 31.07.1999 року та з 01.10.1999 року по 31.10.1999 року;

не проведення вчасно належних перерахунків пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року;

не проведення обчислення та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії через неврахування у повному обсязі помісячних сум сукупної заробітної плати (доходу) в періоди страхового стажу з 01.10.1998 року по 31.07.1999 року та з 01.10.1999 року по 31.10.1999 року і не проведення вчасно належних перерахунків пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року.

Зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (кол ):

відповідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції чинній на 01.04.2015 року здійснити уточнений перерахунок пенсії з 01.04.2015 року з урахуванням помісячних сум заробітків для обчислення пенсії у наступних розмірах:

за період з 01.10.1998 р. по 31.10.1998 р. у розмірі 1120,00грн.;

за період з 01.11.1998 р. по 30.11.1998 р. у розмірі 1120,00 грн.;

за період з 01.12.1998 р. по 31.12.1998 р. у розмірі 1120,50 грн.;

за період з 01.01.1999 р. по 31.01.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.02.1999 р. по 28.02.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.03.1999 р. по 31.03.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.04.1999 р. по 30.04.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.05.1999 р. по 31.05.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.06.1999 р. по 30.06.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.07.1999 р. по 31.07.1999 р. у розмірі 1550,00 грн.;

за період з 01.10.1999 р. по 31.10.1999 р. у розмірі 1225,24 грн.;

відповідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції чинній на 01.12.2015 року здійснити уточнений перерахунок пенсії з 01.12.2015 року з урахуванням помісячних сум заробітків для обчислення пенсії у наступних розмірах:

за період з 01.10.1998 р. по 31.10.1998 р. у розмірі 1120,00 грн.;

за період з 01.11.1998 р. по 30.11.1998 р. у розмірі 1120,00 грн.;

за період з 01.12.1998 р. по 31.12.1998 р. у розмірі 1120,50 грн.;

за період з 01.01.1999 р. по 31.01.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.02.1999 р. по 28.02.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.03.1999 р. по 31.03.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.04.1999 р. по 30.04.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.05.1999 р. по 31.05.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.06.1999 р. по 30.06.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.07.1999 р. по 31.07.1999 р. у розмірі 1550,00 грн.;

за період з 01.10.1999 р. по 31.10.1999 р. у розмірі 1225,24 грн.;

відповідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції чинній на 01.01.2016 року здійснити уточнений перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року з урахуванням помісячних сум заробітків для обчислення пенсії у наступних розмірах:

за період з 01.10.1998 р. по 31.10.1998 р. у розмірі 1166,50 грн.;

за період з 01.11.1998 р. по 30.11.1998 р. у розмірі 1166,50 грн.;

за період з 01.12.1998 р. по 31.12.1998 р. у розмірі 1166,50 грн.;

за період з 01.01.1999 р. по 31.01.1999 р. у розмірі 1211,50 грн.;

за період з 01.02.1999 р. по 28.02.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.03.1999 р. по 31.03.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.04.1999 р. по 30.04.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.05.1999 р. по 31.05.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.06.1999 р. по 30.06.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.07.1999 р. по 31.07.1999 р. у розмірі 1550,00 грн.;

за період з 01.10.1999 р. по 31.10.1999 р. у розмірі 1225,24 грн.;

виплатити недоплачену частину пенсії з 01.04.2015 року з урахуванням уточнених перерахунків пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року;

обчислити і виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії з травня 2015 року.

Крім цього, разом з позовною заявою позивачем було подано клопотання про витребування матеріалів пенсійної справи №52, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено та звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Крім цього, клопотання позивача про витребування доказів задоволено та зобов`язано Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі надати до суду належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (№ НОМЕР_2 ).

22.03.2019 року за вх..№ЕП/2155/19 від представника відповідача надійшло клопотання, згідно якого він просив надати додатковий строк для надання витребуваних матеріалів та відзиву на позовну заяву.

26.03.2019 року за вх..№10923/19 від представника відповідача надійшло клопотання від 22.03.2019 року засобами поштового зв`язку.

29.03.2019 року за вх..№11440/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

29.03.2019 року за вх..№11441/19 від представника відповідача надійшли матеріали пенсійної справи позивача.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року вирішено розглядати справу №420/1176/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено перше судове засідання на 22.04.2019р.

15.04.2019 року за вх..№13652/19 від позивача надійшло клопотання про ознайомлення із матеріалами адміністративної справи.

19.04.2019 року за вх..№14398/19 від позивача надійшла відповідь на відзив.

22.04.2019 року за вх..№ЕП/3023/19 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Судове засідання, призначене на 22.04.2019 року, у зв`язку із перебуванням головуючого судді М.М. Аракелян на лікарняному, перенесено на 22.05.2019 року.

08.05.2019 року за вх..№16542/19 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, у якій він зазначав про наявність технічних описок у прохальній частині позову, у зв`язку із чим просив розглядати справу за наступними позовними вимогами:

Визнати неправомірними дії Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі () при призначенні та перерахунках ОСОБА_1 пенсії, а саме:

неврахування у повному обсязі помісячних сум сукупної заробітної плати (доходу) в періоди страхового стажу з 01.10.1998 року по 31.07.1999 року та з 01.10.1999 року по 31.10.1999 року;

не проведення вчасно належних перерахунків пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року;

не проведення обчислення та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії через неврахування у повному обсязі помісячних сум сукупної заробітної плати (доходу) в періоди страхового стажу з 01.10.1998 року по 31.07.1999 року та з 01.10.1999 року по 31.10.1999 року і не проведення вчасно належних перерахунків пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року.

Зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (кол ):

відповідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції чинній на 01.04.2015 року здійснити уточнений перерахунок пенсії з 01.04.2015 року з урахуванням помісячних сум заробітків для обчислення пенсії у наступних розмірах:

за період з 01.10.1998 р. по 31.10.1998 р. у розмірі 1120,00грн.;

за період з 01.11.1998 р. по 30.11.1998 р. у розмірі 1120,00 грн.;

за період з 01.12.1998 р. по 31.12.1998 р. у розмірі 1120,00 грн.;

за період з 01.01.1999 р. по 31.01.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.02.1999 р. по 28.02.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.03.1999 р. по 31.03.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.04.1999 р. по 30.04.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.05.1999 р. по 31.05.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.06.1999 р. по 30.06.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.07.1999 р. по 31.07.1999 р. у розмірі 1550,00 грн.;

за період з 01.10.1999 р. по 31.10.1999 р. у розмірі 1225,24 грн.;

відповідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції чинній на 01.12.2015 року здійснити уточнений перерахунок пенсії з 01.12.2015 року з урахуванням помісячних сум заробітків для обчислення пенсії у наступних розмірах:

за період з 01.10.1998 р. по 31.10.1998 р. у розмірі 1120,00 грн.;

за період з 01.11.1998 р. по 30.11.1998 р. у розмірі 1120,00 грн.;

за період з 01.12.1998 р. по 31.12.1998 р. у розмірі 1120,00 грн.;

за період з 01.01.1999 р. по 31.01.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.02.1999 р. по 28.02.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.03.1999 р. по 31.03.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.04.1999 р. по 30.04.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.05.1999 р. по 31.05.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.06.1999 р. по 30.06.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.07.1999 р. по 31.07.1999 р. у розмірі 1550,00 грн.;

за період з 01.10.1999 р. по 31.10.1999 р. у розмірі 1225,24 грн.;

відповідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції чинній на 01.01.2016 року здійснити уточнений перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року з урахуванням помісячних сум заробітків для обчислення пенсії у наступних розмірах:

за період з 01.10.1998 р. по 31.10.1998 р. у розмірі 1166,50 грн.;

за період з 01.11.1998 р. по 30.11.1998 р. у розмірі 1166,50 грн.;

за період з 01.12.1998 р. по 31.12.1998 р. у розмірі 1166,50 грн.;

за період з 01.01.1999 р. по 31.01.1999 р. у розмірі 1211,58 грн.;

за період з 01.02.1999 р. по 28.02.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.03.1999 р. по 31.03.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.04.1999 р. по 30.04.1999 р. у розмірі 1350,00 грн.;

за період з 01.05.1999 р. по 31.05.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.06.1999 р. по 30.06.1999 р. у розмірі 1200,00 грн.;

за період з 01.07.1999 р. по 31.07.1999 р. у розмірі 1550,00 грн.;

за період з 01.10.1999 р. по 31.10.1999 р. у розмірі 1225,24 грн.;

виплатити недоплачену частину пенсії з 01.04.2015 року з урахуванням уточнених перерахунків пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року;

обчислити і виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії з травня 2015 року.

Беручи до уваги характер наданої заяви, суд зазначає, що по суті це є уточненням позовних вимог, які суд приймає. У зв`язку із цим, подальший розгляд справи судом здійснюватиметься з урахуванням зазначених уточнень.

22.05.2019 року за вх..№ЕП/3808/19 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

22.05.2019 року за вх..№18324/19 від позивача надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У судовому засіданні 22.05.2019 року було вирішено продовжувати розгляд справи у порядку письмового провадження.

03.06.2019 року за вх..№19922/19 від представника позивача надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи.

В обґрунтування позову та у відповіді на відзив позивач зазначає, що 22.01.2018 року позивач звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою, у якій просив надати підстави неврахування помісячних сум сукупної заробітної плати (доходу) у повному обсязі за період роботи з 01.10.1998 року по 31.07.199 року та з 01.10.1999 про 31.10.1999 року. У відповідь на заяву позивач отримав лист, згідно якого відповідач, посилаючись на положення Постанови КМУ №1064 обґрунтував відсутність підстав для здійснення перерахунку та зазначив, що перерахунок здійснено вірно. Позивач із зазначеним не погоджується, вважає, що бездіяльність відповідача є протиправною, а здійснення перерахунків мають бути здійснені з урахуванням доводів позивача та наступними компенсаційними виплатами. Зважаючи на те, що бездіяльність відповідача порушує норми Конституції України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.

29.03.2019 року за вх..№11440/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позов відповідач висловив правову позицію, згідно якої заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, притримуючись позиції суб`єкта владних повноважень, висловленої у Листі-відповіді від 05.02.2018 року №28/р-1. Так, представником відповідача зазначено, що у відповідності до Постанови КМУ №1064 від 13.07.1998 року встановлено максимальну величину, з якої нараховувався збір, для розрахунку пенсії , а саме 1000 грн. У зв`язку із необхідність дотримання зазначеної норми, відповідачем і було нараховано відповідні суми пенсії. За таких обставин, на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ч.1 ст.205 КАСУ неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.9 ст.205 КАСУ якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1. ч.1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі Одеському окружному адміністративному суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі, а згідно Протоколу 305 від 22.01.2015 року йому призначена пенсія по інвалідності (т.1 а.с.71).

Як зазначається позивачем та не спростовується відповідачем, що позивач звертався до відповідача із заявами про перерахунок пенсії, а саме:

Довідки про заробітну плату для обчислення пенсії та архівні довідки про заробітну плату до 01 липня 2000 року, що відповідали за формою вимогам Порядку №22-1, були подані до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси 15.04.2015 року та зареєстровані за № 929, про що зроблено відповідний запис у розписці-повідомленні (т.1 а.с. 21) про прийняття заяви (первинного звернення) про призначення пенсії від 16.01.2015 року і зареєстрованої за № 305;

Довідки про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року, що не відповідали за формою вимогам Порядку №22-1 були подані у додатках 1, 3, 7, 13 до заяви до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси від 15.12.2015 року, зареєстрованої за вх.№ 358/Р-1 (т.1 а.с. 22);

Архівна довідка від 24.07.2015 року №1704-Р-11.1-21 про заробітну плату до 01 липня 2000 року була подана у додатку до заяви до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси 31.12.2015 року, зареєстрованої за вх.№ 371/Р-1 (т.1 а.с. 23).

Відповідні розрахунки були проведені, згідно матеріалів особової справи, за заявою від 15.04.2015 року - 30.04.2015 року (т.1 а.с.122), за заявою від 31.12.2015 року - 22.01.2016 року (т.1 а.с. 168). Відомості щодо проведення розрахунку за заявою від 15.12.2015 року у матеріалах пенсійної справи, наданої до суду, відсутні.

22.01.2018 року позивач звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою, у якій просив надати підстави неврахування помісячних сум сукупної заробітної плати (доходу) у повному обсязі за період роботи з 01.10.1998 року по 31.07.199 року та з 01.10.1999 про 31.10.1999 року (т.1 а.с.18-19).

Листом від 05.02.2018 року за №28/Р-1 відповідачем повідомлено, що у відповідності до Постанови КМУ №1064 від 13.07.1998 року встановлено максимальну величину, з якої нараховувався збір, для розрахунку пенсії , а саме 1000 грн. За наявними у пенсійній справі документами розмір пенсії визначено правильно (т.1 а.с. 20).

Не погоджуючись із зазначеним, позивач і звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Основним нормативно-правовим актом, який визначає порядок призначення пенсії, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Так, згідно з частиною другою статті 5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Пунктом 2 ч.1 ст. 41 Закону №1058-IV передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Разом з тим, Постановою КМУ №1064 від 13.07.1998 року «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» у пункті 1 визначено установити максимальну величину фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на кожного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду.

Ці вимоги були встановлені на виконання положень ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який діяв до прийняття Закону №1058, де встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Слід зазначити, що обмеження максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу на місяць у розрахунку на кожного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду було передбачено Указом Президента України № 506/98 від 25.05.1998р. Про обмеження максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів, яким установлено, що максимальна величина фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування України, Державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду України та Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, для цілі визначення розміру цих зборів (внесків), встановлюється Кабінетом Міністрів України і переглядається в міру зростання середнього рівня заробітної плати (доходів) працівників, зайнятих в галузях економіки.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 №1064 Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу, з яких сплачуються збори (внески) до соціальних фондів (була чинна до 07.03.2001 року) було встановлено максимальну величину фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на одного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду і Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення.

З прийняттям постанови Кабінету Міністрів України Про максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески до соціальних фондів225 від 07.03.2001 постанова КМУ №1064 втратила чинність.

Новою постановою КМУ №225 установлено максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких відповідно до законів України справляються страхові внески до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в розмірі 2660 гривень на місяць у розрахунку на кожну фізичну особу - платника внесків (п.1 постанови).

Відповідно до п.2 постанови КМУ №225 обчислення суми страхових внесків, у тому числі на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та їх сплата здійснюється щомісяця згідно з додатками 1 і 2.

Таким чином, якщо заробітна плата перевищує максимальну величину, з якої нараховується збір, для розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку та обчислення пенсії враховуються наступні суми: до 01.07.1998р. - 5,6 середньої заробітної плати, після 01.07.1998р. - 1000 грн., після 07.03.2001р. 2660 грн. тощо.

Позивач будує власну позицію на тому, що положення Постанови №1064 встановлюють обмеження величини фактичних витрат лише для окремого підприємства, а позивач у зазначені періоди працював за сумісництвом, у зв`язку із чим кожним із підприємств сплачувались внески. Таким чином, обмеження, встановлені Постановою №1064, на випадок позивача не поширюються.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», зокрема, зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни.

Для розуміння правової природи відносин, які регулюються у рамках даної адміністративної справи, необхідно дослідити визначення об`єктів, на які поширюється дія Постанови №1064.

Так, згідно ч.1 ст. 2 Декретом КМУ «Про прибутковий податок з громадян» об`єктом оподаткування у громадян, які мають постійне місце проживання в Україні, є сукупний оподатковуваний доход за календарний рік (що складається з місячних сукупних оподатковуваних доходів), одержаний з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Положеннями ст.. 8 цього ж Декрету встановлено, що оподатковуваними прибутковим податком доходами, одержаними за місцем основної роботи (служби, навчання), вважаються доходи, одержані від підприємств, установ і організацій усіх форм власності, фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, з якими громадянин має трудові відносини, за умови обов`язкового ведення в цьому місці трудової книжки і провадження відрахувань до фонду соціального страхування.

До сукупного оподатковуваного доходу включаються одержані за місцем основної роботи (служби, навчання) доходи за виконання трудових обов`язків, у тому числі за сумісництвом, за виконання робіт за договорами підряду, а також інші доходи, що утворилися в результаті надання за рахунок коштів підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності своїм працівникам матеріальних і соціальних благ у грошовій і натуральній формі крім сум виплат, що не включаються до сукупного оподатковуваного доходу, визначених у статті 5 цього Декрету.

Таким чином, з аналізу зазначеної норми суд дійшов висновку, що застосуванню, згідно Постанови №1064 підлягає сума заробітної плати як за основним місцем роботи, так і інші доходи, визначені у ст.. 8 Декрету.

За таких обставин, відповідач дійшов вірного висновку стосовно того, що обмеженню у 1000 грн. згідно Постанови №1064 дійсно підлягає уся сума, у зв`язку із чим заявлена позовна вимога щодо визнання дії неправомірними щодо неврахування у повному обсязі помісячних сум сукупної заробітної плати не підлягає задоволенню.

Інші позовні вимоги щодо проведення перерахунків пенсії та її виплати з урахуванням компенсації за затримку її сплати є похідними від визнання дії неправомірними щодо неврахування у повному обсязі помісячних сум сукупної заробітної плати. За таких обставин, позовні вимоги щодо зобов`язання здійснити уточнений перерахунок пенсії та виплатити недоплачену частину пенсії з 01.04.2015 року з урахуванням уточнених перерахунків пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року також не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що у діях відповідача стосовно розгляду заяв позивача щодо перерахунку пенсії вбачається протиправність з наступних підстав.

Позивачем заявлено позовну вимогу щодо визнання неправомірними дій щодо не проведення вчасно належних перерахунків пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці пов`язує визначення ефективного судового захисту саме з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Суд, проводячи дослідження правових відносин, акцентує увагу на тому, що, хоча судом встановлено правомірність визначення суми пенсії, яка підлягає сплаті, порядок розгляду заяв є важної складовою правомірної діяльності суб`єкта владних повноважень. Це, зокрема, визначено п.1 та п.10 ч.2 ст.2 КАС України.

Згідно ч.4, 5 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Крім цього, згідно положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, а саме пункту 4.3., не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідні розрахунки за заявами позивача були проведені, згідно матеріалів особової справи, за заявою від 15.04.2015 року - 30.04.2015 року (т.1 а.с.122), за заявою від 31.12.2015 року - 22.01.2016 року (т.1 а.с. 168). Відомості щодо проведення розрахунку за заявою від 15.12.2015 року у матеріалах пенсійної справи, наданої до суду, відсутні, як і пояснення від відповідача стосовно заявленої вимоги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо визнання неправомірними дій щодо не проведення вчасно належних перерахунків пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року підлягає задоволенню у наступній редакції - визнати протиправними дії Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо недотримання строків розгляду заяв про перерахунок пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року.

Разом з тим, пов`язана з нею позовна вимога щодо обчислення і виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії з травня 2015 року в силу того, що фактично сума пенсії не змінюється, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Позивачем, як особою, звільненою від сплати судового збору, судовий збір за подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду не сплачувався. Доказів здійснення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами до суду не надано, а тому у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 194, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (адреса: 65007, м. Одеса, вул. Прохоровська, 3; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо недотримання строків розгляду заяв про перерахунок пенсії з 01.04.2015 року, з 01.12.2015 року та з 01.01.2016 року.

В частині інших позовних вимог у задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян