Справа № 816/1630/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 р.Справа № 816/1630/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 24.01.19 року по справі № 816/1630/18

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області третя особа Головне управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про: визнання протиправними та скасування Акта розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт №14 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою - НТ* від 12.04.2018 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області за фактом отримання ОСОБА_1 травми 23.02.2018; зобов`язання Лубенський ВП ГУНП в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 23.02.2018; зобов`язання Лубенський ВП ГУНП в Полтавській області за фактом отримання ОСОБА_1 травми 23.09.2018 скласти акти за формами Н-1 та Н-5, під час виконання ОСОБА_1 службових обов`язків 23.02.2018.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2019р. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та Акт № 14 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 12.04.2018 Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, які складено за фактом отримання ОСОБА_1 травми - 23.02.2018. Зобов`язано Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . У решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 1409,60 грн.

Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає , що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, здійснено поверховий судовий розгляд з порушенням принципів адміністративного судочинства, наявним доказам у справі не надано належної оцінки, у

зв`язку з чим вказане рішення підлягає скасуванню. Вказує , що суд не робить жодних висновків щодо порушення позивачем службової дисципліни, що полягало в залишенні захисного шолому в службовому автомобілі. Факт порушення службової дисципліни ОСОБА_1 особисто не заперечує . Оскільки нещасний випадок, що трапився з позивачем 23.02.2018, стався, зокрема, внаслідок порушення ним службової дисципліни (перебування на місці події без захисного шолому), акти форми Н-5* та

НТ*, складені за результатами службового розслідування відповідно до Порядку №1346, є правомірними. Висновок службового розслідування, що проводився ГУНП

в Полтавській області є чинним та слугував одним із джерел інформації під час розслідування Лубенським відділом поліції ГУНП в Полтавській області нещасного випадку, що стався 23.02.2018 із позивачем проводилося відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346. Вважає, що позивач діяв у спосіб, що не передбачений чинним законодавством, оскільки на момент проникнення до житла малолітня дитина перебувала у безпеці, жодної із підстав проникнення до житла не було. Дисциплінарна відповідальність і кримінальна відповідальність належать до юридичних відповідальносте різних видів. Тобто, за вчинення протиправного діяння у вигляді незаконного проникнення до житла позивач може бути притягнений водночас як до дисциплінарної, так і до кримінальної відповідальності. Так , за результатами проведеного службового розслідування встановлено факт порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виявилося в порушенні ним п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІУ, п. 1 п. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС №1179-2016, п. 1.2.7, п. 4.5, п. 6.7 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 №940. Враховуючи те , що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок його і було притягнено до дисциплінарної відповідальності, та, як наслідок, обрано вид дисциплінарного стягнення, а тому посилання суду першої інстанції на недоведеність вини у вчиненні позивачем кримінального правопорушення та неврахування норм чинного законодавства про кримінальну відповідальність є безпідставними, оскільки при виданні оскаржуваного наказу брався до уваги конкретно факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а не злочину. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2019р. , ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що 23.02.2018 поліцейський СРПП №1 Лубенського ВП старший сержант поліції Нестеренко М.Г. спільно з інспектором СРПП №1 Лубенського ВП лейтенантом поліції Сербіним С.М. знаходилися на зміні по патрулюванню м. Лубни та Лубенського району. Близько 14 год. 31 хв. на службовий планшет надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою АДРЕСА_1 ) про те, що за адресою АДРЕСА_2 , вчиняється насильство в сім`ї відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 . Прибувши на місце виклику, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5 зайшли до будинку, де на міжквартирній площадці зустріли бабусю ОСОБА_3 та малолітню дитину ОСОБА_4 , які повідомили, що батьки останньої знаходяться в стані алкогольного сп`яніння та вчиняють насильство у сім`ї. Після цього ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_5 постукали до квартири НОМЕР_1 , але ніхто двері не відчинив. У цей час малолітня ОСОБА_4 власним ключем відчинила свою квартиру, запросивши працівників поліції зайти з нею для власної безпеки. Після цього остання зайшла до квартири, а працівники поліції залишилися стояти біля вхідних дверей даної квартири та контролювати обстановку і слідкувати за діями малолітньої ОСОБА_4 У цей час із квартири до вхідних дверей вийшли ОСОБА_6 (співмешканець) і ОСОБА_7 (мати) та почали безпідставно виражатися в бік працівників поліції брутальною лайкою. В ході цього працівники поліції повідомили причину їхнього візиту, але останні не відреагували та вели себе вкрай агресивно, на що їм було неодноразово зроблено зауваження та прохання заспокоїтися. Однак ОСОБА_6 на зауваження працівників поліції не реагував та почав вести себе вкрай агресивно та розмахувати руками і виражатися брутальною лайкою в бік працівників поліції. Щоб уникнути подальшого конфлікту ОСОБА_1 та ОСОБА_5 почали відходити назад в напрямку дверей, слідкуючи при цьому за діями ОСОБА_6 та попереджаючи його про припинення протиправних дій. Після чого гр. ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_1 та почав хапати його за формений одяг і наніс один удар кулаком в голову, а саме - в область лівого ока, після чого одразу ж був затриманий працівниками поліції.

Даний факт занесено до ЄРДР за кваліфікацією складу кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 345 КК України та присвоєно реєстраційний №000250 .

Постановою Лубенського ВП кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , внесене до ЄРДР за №000250 від 23.03.2018 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.04.2018 у справі №539/1192/18 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн на користь держави.

За фактом отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 23.02.2018 звернувся до Лубенської центральної міської лікарні, де йому встановлено діагноз - "черепно-мозкова травма, струс мозку", у зв`язку з чим був виданий листок непрацездатності серії АДН №560277 на період з 23.02.2018 по 07.03.2018 .

Згідно з випискою від 07.03.2018 №2063/244 форми №027/0 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 за наслідки перебування у стаціонарі Лубенської Центральної міської лікарні встановлено повний діагноз - ЧМТ. Струс г/мозку (виробнича 23.02.18).

З метою з`ясування обставин отримання тілесних ушкоджень поліцейським СРПП №1 Лубенського ВП старшим сержантом поліції Нетеренком М.Г. начальником ГУНП в Полтавській області Заміхін А.Л. прийнято наказ від 28.02.2018 №226 "Про призначення та проведення службового розслідування", за наслідками проведення якого складено відповідний висновок від 29.03.2018.

Так , відповідно до висновку проведеним розслідуванням встановлено факт порушення ОСОБА_1 п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, п. 1 п. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС №1179-2016, п. 1.2.7, п. 4.5, п. 6.7 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 №940, за що поліцейському сектору реагування патрульної поліції №1 Лубенського ВП старшому сержанту поліції Нетеренку Миколі Григоровичу оголошено сувору догану.

Наказом Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 23.02.2018 створено комісію для розслідування обставин та причин нещасного випадку, що стався 23.02.2018 із старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , поліцейським сектору реагування патрульної поліції №1 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області .

За фактом нещасного випадку проведено розслідування, результати якого 12.04.2018 були оформлені актом комісії Лубенського ВП (форма Н-5*), за висновком якого нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни .

12.04.2018 р. начальник Лубенського ВП Кривченко В.І. затвердив акт №14 (форма НТ*) про нещасний випадок невиробничого характеру, за висновком якого нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни .

Позивач не погоджуючись із висновками, зазначеними в актах розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та Акт №14 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 12.04.2018, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності своїх рішень, тому дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними та скасування Акта розслідування нещасного випадку, що стався 23.02.2018 близько 15:15 год. із поліцейським сектору реагування патрульної поліції №1 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, старшим сержантом поліції Нестеренком М.Г., який складено за формою Н-5*, а також скасування Акту № 14 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.04.2018 за формою НТ*, який складено щодо нещасного випадку, що стався 23.02.2018 зі старшим сержантом поліції ОСОБА_1 . З метою захисту прав позивача, з урахуванням вище викладених висновків суду, зобов`язав Лубенський ВП ГУНП в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 23.02.2018.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно - правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (пункт 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до пункту 1.2.7 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 №940 (надалі - Інструкція), (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) основним завданням органів внутрішніх справ щодо реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події є, зокрема забезпечення особистої безпеки працівників міліції, організація їх навчання діям у типових та екстремальних ситуаціях.

Згідно з пунктом 4.5 Інструкції начальники і відповідальні по ОВС та інші працівники міліції при виїзді на місця подій зобов`язані мати при собі вогнепальну зброю, засоби бронезахисту та бути одягнені у формений одяг (працівники оперативних підрозділів, крім відповідальних по ОВС, можуть бути у цивільному).

Працівники, включені до складу СОГ чи ОГ, забезпечуються вогнепальною зброєю, боєприпасами і спецзасобами індивідуального захисту та активної оборони (бронежилетом та захисною каскою не нижче 2-го класу захисту, гумовим кийком, балончиком з аерозолем сльозоточивої чи дратівної дії, наручниками). За рішенням начальника ОВС їм можуть видаватися автоматична зброя та інші спеціальні засоби. Контроль за екіпіруванням членів СОГ та ОГ при виїзді на місце події покладається на начальника та відповідального по ОВС.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404 (надалі - Порядок) розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з пунктом 2.2 Порядку за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Положеннями пункту 2.4 Порядку визначено, що якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги /пункт 3.1 Порядку/.

Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС /пункт 3.5 Порядку/.

Відповідно до пункту 3.8 Порядку комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Згідно з пунктом 3.9 Порядку визначено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Положеннями пункту 3.10 Порядку визначено, що комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 3.11 Порядку комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

До першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (далі - акт розслідування нещасного випадку) долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин /пункт 3.12 Порядку/.

Матеріали справи свідчать , що відповідачем в акті розслідування нещасного випадку, який стався 23.02.2018 із поліцейським сектору реагування патрульної поліції №1 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, старшим сержантом Нестеренком М.Г., зазначено, що поліцейські - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 залишили захисні шоломи в автомобілі та направилися до місця події, таким чином, проігнорувавши заходи особистої безпеки, що виявилося у недотриманні вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII, пункту 1.2.7, пункту 4.5, 6.7 Інструкції .

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не маючи необхідності для безпосереднього припинення правопорушення, за запрошенням малолітньої дитини зайшли до квартири, де мешкає малолітня дитина разом із матір`ю та вітчимом, без відома останніх, які в той час спали. Такі дії у подальшому призвели до конфліктної ситуації з мешканцями квартири та обмежили право на недоторканість житла, передбачене статтею 30 Конституції України .

Також вказано, що поліцейські безпідставно не здійснювали відеозапис конфліктної ситуації, що міг би слугувати доказовою базою.

Таким чином, комісія дійшла висновку про порушення позивачем службової дисципліни, з огляду на те, що комісією зроблено висновок - нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний із виконанням службових обов`язків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

За результатами розслідування нещасного випадку складено акти за формою НТ* та Н-5*, в якому зазначено висновок комісії: нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Надаючи оцінку викладеному , судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , наступне .

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Частиною другою статті 2 Кримінального кодексу України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з частиною першою статті 17 Кримінального процесуального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Так, протиправні дії ОСОБА_1 у вигляді проникнення до квартири, які інкримінуються позивачу, є елементом (об`єктивна сторона) складу злочину - порушення недоторканності житла, передбаченого статтею 162 Кримінального кодексу України.

Враховуючи особливий порядок доведення вини особи у вчиненні кримінально караного злочину, який оформляється виключно вироком суду, та відсутність такого вироку у відповідача на момент складення оскаржуваних актів, так і у суду на час розгляду даної адміністративної справи, суд дійшов висновку про безпідставність відповідних мотивів та, як наслідок, протиправність їх включення відповідачем до спірного наказу.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно вважає , що за відсутності такого, що набрав законної сили вироку суду стосовно ОСОБА_1 відповідач позбавлений законного права ставити йому у вину факт незаконного проникнення до приватного житла, у зв`язку з чим даний мотив відкидається судом, як передчасний.

Стосовно іншої підстави для зазначення висновку в оскаржуваних актах є обставини, відповідно до яких під час виїзду на виклик за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не забезпечили відеофіксацію своїх дій та дій учасників конфлікту на нагрудну камеру, а також залишили в службовому автомобілі захисні шоломи, проігнорувавши власні заходи безпеки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Зазначені норми передбачають лише можливість застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а не обов`язок застосування вказаних технічних приладів і технічних засобів.

При цьому , застосування вище вказаних заходів безпеки (відеофіксації, шоломи та власні заходи безпеки) могло призвести до уникнення наслідків нещасного випадку, що стався із позивачем, є лише припущенням відповідача.

В актах розслідування нещасного випадку, крім іншого зазначено, що факт отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень унаслідок порушення ним службової дисципліни підтверджується висновком службового розслідування ГУНП в Полтавській області від 29.03.2018.

Відповідно до даного висновку проведеним розслідуванням встановлено факт порушення ОСОБА_1 пункту 1, пункту 2 частини 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, пункту 1 пункту ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС №1179-2016, пункту 1.2.7, пункту 4.5, пункту 6.7 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 №940, за що поліцейському сектору реагування патрульної поліції №1 Лубенського ВП старшому сержанту поліції Нетеренку М.Г. оголошено сувору догану.

У зв`язку з виявленими порушеннями службової (трудової) дисципліни начальник поліції ГУНП в Полтавській області Замахін А.Л. виніс наказ від 06.04.2018 №566, відповідно до пункту 1 якого поліцейському сектору реагування патрульної поліції №1 Лубенського ВП старшому сержанту ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

Водночас рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 у справі № 816/1631/18, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018, позов ОСОБА_1 до ГУНП в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Лубенський ВП ГУНП в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено: визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу ГУНП в Полтавській області "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 06.04.2018 № 566.

Стосовно доводів ГУНП в Полтавській області щодо чинності висновку службового розслідування ГУНП в Полтавській області від 29.03.2018, яким встановлено порушення позивачем службової (трудової) дисципліни, колегія суддів зазначає , що відповідно до пояснень наданих представником ГУНП в Полтавській області, указаний висновок не був підставою для складання оскаржуваних актів, а лише слугував додатковим джерелом інформації .

Представником ГУНП в Полтавській області зазначено, що стосовно факту травмування ОСОБА_1 проводилося два розслідування - ГУНП в Полтавській області та Лубенським ВП ГУНП в Полтавській області .

Отже, вищенаведене спростовує доводи апелянта щодо ненадання судом першої інстанції оцінки всім обставинам , які слугували підставою для прийняття оскаржуваних відповідачем актів розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 12.04.2018 .

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними та скасування акту розслідування нещасного випадку, що стався 23.02.2018 близько 15:15 год. із поліцейським сектору реагування патрульної поліції №1 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, старшим сержантом поліції Нестеренком М.Г., який складено за формою Н-5* та акту № 14 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.04.2018 за формою НТ*, який складено щодо нещасного випадку, що стався 23.02.2018 зі старшим сержантом поліції ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2 проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява № 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Виходячи з вищевикладеного та з метою повного та належного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції правомірно зобов`язав Лубенський ВП ГУНП в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 23.02.2018.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності своїх рішень.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Суд зазначає, що доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в запереченнях на позов та з урахуванням яких суд апеляційної інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в касаційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 року по справі № 816/1630/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя З.Г. Подобайло
Судді А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 10.06.2019 року