Справа № 760/12423/18
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/248/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Гаєвській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 полку №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ковальчук Інни Миколаївни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Семашко Д.М., в інтересах позивача ОСОБА_1 , 08.05.2018 р. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону №1 полку №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Ковальчук І.М. по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП;

скасувати постанову серії ВР № 053998 від 30 квітня 2018 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі і закрити справу про адміністративне правопорушення;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП в м. Києві шляхом їх безспірного списання на користь ОСОБА_1 сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з адміністративним позовом, представник позивача посилається на наступне.

Так, 30.04.2018 р. відносно позивача інспектором 3 роти 1 батальйону другого полку УПП в м. Києві Ковальчук І.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №053998 за ч.І ст.122 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 30.04.2018 р. близько 12.50 год., в м. Києві на вул. Г. Жмаченко, 26 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом здійснила розворот на пішохідному переході та перетнула подвійну суцільну лінію розмітки, порушила п. 1.3 Правил дорожнього руху, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП.

Інспектором Ковальчук І.М. за вказане адміністративне правопорушення складено дану постанову та застосовано відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Представник позивача вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Встановлені відповідачем у оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення ним вимог ПДР України не відповідають дійсності. Інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Так, у постанові зазначається, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 1.3 Правил дорожнього руху.

Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. затверджено «Правила дорожнього руху».

Пунктом 1.3. розділу 33 Правил визначено, що дорожня розмітка - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУАП.

При цьому, інспектором Ковальчук І.М. в цей же день складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії БР №122890 за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 124 КУАП.

У даному протоколі інспектором відзначено ті самі дії ОСОБА_1 , в тому самому місці, в той самий час, зазначивши, що 30.04.2018 р. о 12.50 год., ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі SUZUKI SX4, д.р.н. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Г.Жмаченко, 26 порушила правила дорожнього руху, здійснивши розворот на пішохідному переході та перетнула подвійну суцільну лінію розмітки на автомобілі та скоїла зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_2 , що належить Ковальчук Вета , тим самим заподіяла механічні пошкодження.

Представник позивача вважає, що інспектор Ковальчук І.М. своїми діями незаконно складено оскаржувану постанову з метою повторного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Фактично інспектор Ковальчук І.М. оцінила дії ОСОБА_1 як адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУАП та наклала адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255.00 грн.

У той же час, інспектор Ковальчук І.М. це саме діяння вчинене ОСОБА_1 оцінила, як адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУАП, а зібрані матеріали направила на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва для притягнення її до адміністративної відповідальності повторно.

Тобто, інспектором Ковальчук І. М . по різному оцінено одне і те саме діяння вчинене ОСОБА_1

По-друге, інспектор Ковальчук І.М. не надала будь-якої правової оцінки незаконним діям другого водія, учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 .

За обставин події, ОСОБА_1 рухалась у крайній ліві смузі, перед розворотом ввімкнула поворот та здійснила маневр. Розворот ОСОБА_1 здійснювала не на пішохідному переході, а за п`ятнадцять метрів до нього. Про що свідчить схема місця події та гальмівний шлях автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , довжина, якого вказує на перевищення швидкості 50км/год. та недотримання безпечної дистанції останньою.

За даних обставин, представник позивача вважає, що інспектор Ковальчук І.М. діяла упереджено та безпідставно не склала протокол про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника за адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів), ч. 2 ст. 122 КУАП (порушення правил безпечної дистанції).

Враховуючи наведене, представник позивача вважає дії інспектора роти №3 батальйону №1 полку №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Ковальчук І.М. по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, протиправними, а постанову серії ВР № 053998 від 30 квітня 2018 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 14.05.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 полку №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ковальчук Інни Миколаївни, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Києві, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

16.10.2018 р. до суду від представника УПП у м. Києві ДПП надійшли письмові пояснення щодо позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ВР № 053998 від 30.04.2018 р., відповідно до яких представник ДПП вважає, що вимоги та твердження позивача про те, що дії інспектора поліції є протиправними, а постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо їх змісту і процедури складання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інспектор поліції під час складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а також виконував процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, яка передбачена КУпАП, а тому не має підстав для скасування постанови. Крім того, вказує, що інспекторам поліції було законно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП серії ВР №053998 від 30.04.2018 р., з дотриманням положень діючого законодавства України, оскільки вина позивача є встановленою та доведеною. Таким чином, оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.10.2018 р., за клопотанням представника позивача справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 полку №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ковальчук Інни Миколаївни, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Києві, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 16.04.2019 р., проведено заміну третьої особи з Управління патрульної поліції у м. Києві на Департамент патрульної поліції.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, вважаючи, що оскаржувана постанова серії ВР №053998 від 30.04.2018 р., винесена інспектором про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Представник позивача зазначив суду про те, що позивач ОСОБА_1 рухалась у крайній ліві смузі, перед розворотом ввімкнула поворот та здійснила маневр. Розворот ОСОБА_1 здійснювала не на пішохідному переході, а за п`ятнадцять метрів до нього, про що свідчить схема місця події. При цьому, представник позивача не заперечував ту обставину, що позивач, здійснюючи розворот, перетнула подвійну суцільну лінію розмітки. Разом з тим, представник позивача вважає, що інспектор поліції Ковальчук І.М. оцінила дії ОСОБА_1 як адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУАП та наклала адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255.00 грн. У той же час, інспектор Ковальчук І.М. це саме діяння вчинене ОСОБА_1 оцінила, як адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУАП, а зібрані матеріали направила на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва для притягнення її до адміністративної відповідальності повторно. Тому, за даних обставин, ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. 61 Конституції України, буде двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

В судовому засіданні відповідач інспектор роти №3 батальйону №1 полку №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Ковальчук І.М. проти позову заперечувала, вважаючи викладені твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вина позивача є доведеною.

Відповідач в судовому засіданні вказала на те, що відповідно до оскаржуваної постанови, 30.04.2018 р. о 12 год. 50 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «SUZUKI SX-4», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: вул. Жмаченко, 26, здійснила розворот на пішохідному переході та перетнула подвійну суцільну лінію розмітки, чим порушила п. 1.3 дод. 2 ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В той же день, 30.04.2018 р. також було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення серії БР №122890 за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Проте, зазначаючи про ці обставини у позовній заяві, позивач спотворює реальний зміст протоколу про адміністративне правопорушення, зазначаючи, що він складений за те ж саме правопорушення, що і оскаржувана постанова. Насправді ж, у протоколі зазначено, що 30.04.2018 р. о 12 год. 50 хв., в м. Києві на вул. Г. Жмаченка, 26, керуючи транспортним засобом «SUZUKI SX-4», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , перед розворотом не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїла зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила вимоги п.п. 2.3 б, п. 10.1, п. 10.4 ПДР, що призвело до пошкодження цих транспортних засобів.

Тобто, в даному випадку йде мова про різні правопорушення, що були допущені позивачем, що, в свою чергу, виключає повторне притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена у межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури.

Представник третьої особи ДПП в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, будь-яких заяв/клопотань від третьої особи до суду не надійшло.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача інспектора роти №3 батальйону №1 полку №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Ковальчук І.М., дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Судом встановлено, 30.04.2018 р. інспектором роти №3 батальйону №1 полку №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Ковальчук І.М. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ВР №053998, відповідно до змісту якої вбачається, що 30.04.2018 р. о 12 год. 50 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «SUZUKI SX-4», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: вул. Г. Жмаченко, 26, здійснила розворот на пішохідному переході та перетнула подвійну суцільну лінію розмітки, чим порушила п. 1.3 дод. 2 ПДР.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Постанова серії ВР №053998 від 30.04.2018 р. складена інспектором роти №3 батальйону №1 полку №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Ковальчук І.М., за адресою: м. Київ, вул. Г. Жмаченко, 26, та була вручена позивачу.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Звертаючись до суду з позовом, про скасування постанови серії ВР № 053998 від 30.04.2018 р., представник позивача вказує на те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Фактично інспектор Ковальчук І.М. оцінила дії ОСОБА_1 . як адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУАП та наклала адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255.00 грн.

У той же час, інспектор Ковальчук І.М. це саме діяння вчинене ОСОБА_1 оцінила, як адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУАП, а зібрані матеріали направила на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва для притягнення її до адміністративної відповідальності повторно.

Тобто, інспектором Ковальчук І. М . по різному оцінено одне і те саме діяння вчинене ОСОБА_1 .

Разом з тим, з такими твердженнями представника позивача суд не погоджується, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2018 р. інспектором роти №3 батальйону №1 полку №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Ковальчук І.М. було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії БР №122890 за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №122890, вбачається, що 30.04.2018 р. о 12 год. 50 хв., в м. Києві на вул. Г. Жмаченка, 26, керуючи транспортним засобом «SUZUKI SX-4», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , перед розворотом не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїла зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила вимоги п.п. 2.3 б, п. 10.1, п. 10.4 ПДР, що призвело до пошкодження цих транспортних засобів.

Тобто, в даному випадку йде мова про різні правопорушення, що були допущені позивачем, що, в свою чергу, виключає повторне притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 05.03.2019 р. № 17402/18-52 за результатами проведення судової авто технічної експертизи, вбачається, що 30.04.2018 р., близько 12 год. 50 хв., по вул. Генерала Жмаченко сталось зіткнення автомобіля марки «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , та автомобіля марки «Suzuki SX-4» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що здійснювала маневр розвороту на даній ділянці дороги.

За матеріалами справи встановлено, що дана ДТП сталась в населеному пункті, в світлу пору доби, на сухій асфальтованій ділянці проїзної частини (згідно схеми ДТП) в районі регульованого пішохідного переходу. Рух ТЗ на даній ділянці дороги організовано в двох напрямках, що розділені горизонтальною дорожньою розміткою 1.3 р. 34 ПДР України, ділянка дороги в даному місці пряма в плані (згідно панорамних фотознімків з електронного ресурсу мапи Google), та має по дві смуги руху в кожному напрямку, що розділені переривчастою лінією дорожньої розмітки та перед пішохідним переходом - суцільною лінією горизонтальної дорожньої розмітки. По напрямку руху автомобілів встановлений світлофорний об`єкт, який на момент ДТП працював.

Згідно п. 1.3 розділу 34 ПДР, подвійна суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію 1.3 перетинати забороняється.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.

Крім того, у п. 1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 1.10 ПДР дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Позивачем заперечується факт порушення нею Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Проте, суд за результатами розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позивачем були допущені різні правопорушення, що виключає повторне притягнення до адміністративної відповідальності, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, представник позивача в судовому засіданні не заперечував ту обставину, що позивач, здійснюючи розворот, перетнула подвійну суцільну лінію розмітки.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються факт порушення позивачем п. 1.3 розділу 34 ПДР України, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Разом з цим, на думку суду, позиція позивача у даній справі не є доведеною.

Підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 276 КУпАП здійснена інспектором за місцем його перебування та виконання ним посадових обов`язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення, а не за місцем перебування УПП у м. Києві ДПП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною першою, другою та третьою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі. У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. № 1395 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853), постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, дані норми, навіть у випадку незгоди позивача з вчиненим правопорушенням, виключають можливість складення протоколу та зобов`язують відповідача за результатами розгляду справи приймати відповідне рішення та без складання протоколу виносити постанову про адміністративне правопорушення, а відтак, твердження позивача про те, що відповідач повинен був скласти протокол не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діяннях позивача, зазначених в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 053998 від 30.04.2018 р., вбачається порушення нею п. 1.3 розділу 34 ПДР України та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на неї було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що інспектор УПП в м. Києві ДПП при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах своєї компетенції та відповідно діючого законодавства, а постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 053998 від 30.04.2018 р. винесена інспектором патрульної поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, ч. 2 ст. 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 полку №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ковальчук Інни Миколаївни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір С.І