Справа № 160/8681/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8681/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року (головуючий суддя Жукова Є.О.)

у справі № 160/8681/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

зобов`язати відповідача призначити позивачеві пенсію на умовах, передбачених Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», починаючи з моменту звернення, а саме: 27.02.2009, для розрахунку взяти період 60 місяців підряд з 01.11.1991 по 31.10.1996, виключити з періоду, за який враховується заробітна плата для розрахунку пенсії період персоніфікованого обліку, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією за віком за весь час, починаючи з 27.02.2009, а також компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати по теперішній час;

зобов`язати відповідача завести в пенсійній справі позивача персональний рахунок, на який повинні поступати кошти відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» пропорційно часу роботи на підприємстві державної форми власності і недержавної форми власності;

зобов`язати відповідача виконати детальний, обґрунтований розрахунок заборгованості наукової пенсії позивача по роках, на умовах, передбачених Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», станом на 27.02.2009, починаючи з дня подання повного пакету документів з 27.02.2009 по теперішній час, застосувавши середню заробітну плату працівників, зайнятих в галузях національної економіки за період з 2009 року по 2015 рік, які застосовуються під час призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» (дані про цю заробітну плату привести окремо в розрахунку). Застосовувати показник середньомісячної заробітної плати в Україні за 2016 рік - 4482,35 грн., за 2017 рік - 6273,45 грн.. А при розрахунку за 2018 рік застосувати показник середньомісячної заробітної плати за ці два роки - 5377,90 грн. Для розрахунку використати індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 3,1429 і відсоток розрахунку пенсії від зарплати - 83;

зобов`язати відповідача надати обґрунтований розрахунок компенсації втрати частини пенсії позивача у зв`язку з порушенням строків її виплати, починаючи з моменту звернення з 27.02.2009 до дня здійснення розрахунку;

зобов`язати відповідача щорічно осучаснувати наукову пенсію позивача відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» за рахунок коштів металургійного підприємства завод ім.Петровського (2/3 частини) і коштів бюджету (1/3 частини) без обмеження верхньої межі виплати. Для розрахунку осучасненої пенсії використати середню заробітну плату по Україні на поточний рік, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 3,1429 і відсоток розрахунку пенсії від зарплати - 83.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що повивач працювала на Дніпропетровському металургійному заводі ім. Петровського (правонаступник ПрАТ «Дніпропетровський металургійний завод»), має право на призначення відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». 16.03.2009 позивач звернулась з заявою до відповідача про призначення пенсії як науковому працівнику з наданням всіх необхідних документів, які підтверджують науковий стаж 18 років 10 місяців 7 днів, проте відповідач протиправно відмовив у призначені пенсії позивачу як науковому працівнику у зв`язку з відсутністю необхідного стажу наукової роботи.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі зазначає, що стаж наукової роботи підтверджено як записами в трудовій книжці, так и уточнюючими довідками підприємства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 працювала на Дніпропетровському металургійному заводі ім. Петровського (реорганізований в орендне підприємство Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського, правонаступник ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського», правонаступник ПрАТ «Дніпропетровський металургійний завод») з 01.08.1956 по 09.07.2002 в Центральній заводській лабораторії (ЦЗЛ), в тому числі, на посадах:

з 01.08.1969 по 03.08.1980 - інженера-дослідника дослідницької групи лабораторії металознавства ЦЗЛ;

з 04.08.1980 по 11.09.1983 - старшого інженера дослідницької групи лабораторії металознавства ЦЗЛ;

з 12.09.1983 по 10.02.1992 - начальника групи лабораторії металознавства ЦЗЛ

з 11.02.1992 по 09.07.2002 - начальника лабораторії металознавства ЦЗЛ.

09.07.2002 згідно наказу № 705/к від 03.07.2002 позивач звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

З 30.06.1994 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27.02.2009 позивач звернулася до відповідача з заявою (отримана відповідачем 16.03.2009) про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», до якої позивачем додані: копію рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2008 у справі №2-2610/08 (про зобов`язання ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» видати ОСОБА_1 уточнюючу довідку для пред`явлення до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська), довідку про заробітну плату за період 1995-1996 роки, уточнюючу довідку ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» від 04.02.2009 №010/231, індивідуальні відомості персоніфікованого обліку № 1459 від 05.02.2009.

Звернення позивача щодо призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» розглянуто на засіданні комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України (протокол засідання комісії від 03.04.2009 №5/1 - а.с.59), позивачу відмовлено позивачу в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» у зв`язку з тим, що стаж наукової роботи становить 9 років 2 місяці (з 12.09.1983 по 12.11.1992), період роботи позивача з 13.11.1992 на орендному підприємстві Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського та ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» не може бути зарахованим до стажу наукової роботи, оскільки підприємство не проходило державну атестацію.

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 4 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 № 1977-ХІІ, чинного на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що суб`єктами наукової і науково-технічної діяльності є: вчені, наукові працівники, науково-педагогічні працівники, а також наукові установи, наукові організації, вищі навчальні заклади III-IV рівнів акредитації, громадські організації у науковій та науково-технічній діяльності (далі - громадські наукові організації).

Науковий працівник може виконувати науково-дослідну, науково-педагогічну, дослідно-конструкторську, дослідно-технологічну, проектно-конструкторську, проектно-технологічну, пошукову, проектно-пошукову роботу та (або) організовувати виконання зазначених робіт у наукових установах та організаціях, вищих навчальних закладах III-IV рівнів акредитації, лабораторіях підприємств (ч.1 ст.6 Закону № 1977-ХІІ).

За визначенням, наведеним в ст.1 Закону № 1977-ХІІ, науково-дослідна (науково-технічна) установа (далі - наукова установа) - юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт;

Статтею 22-1 Закону № 1977-XII визначено посади наукових працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо).

Статтею 22-3 Закону № 1977-XII встановлено, що до стажу наукової роботи зараховується, зокрема, час роботи на посадах наукових працівників, визначених статтею 22-1 цього Закону.

Як зазначено в ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 № 1977-ХІІ, чинного на час виникнення спірних правовідносин, держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування (внески).

За кожний повний рік роботи понад стаж наукової роботи, визначений частиною другою цієї статті, пенсія збільшується на один відсоток заробітної плати, але не може бути більше 90 відсотків середньомісячної заробітної плати.

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 цього Закону.

Пенсія науковим (науково-педагогічним) працівникам відповідно до цього Закону призначається з дня звернення за призначенням пенсії та за умов звільнення з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, за винятком осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку.

Право на призначення пенсії відповідно до цього Закону поширюється також і на осіб, які на момент звернення за призначенням пенсії працюють на будь-яких посадах на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності та мають стаж наукової роботи, передбачений частиною другою цієї статті.

Дія цієї статті поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ та організацій недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно із цим Законом, недержавних вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, що діють відповідно до Закону країни «Про вищу освіту», міжнародних наукових організацій,відкритих на території України відповідно до міжнародних договорів, установчі документи яких затверджено Кабінетом Міністрів України, а також на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ і вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, що належали партійним та громадським організаціям колишніх Української РСР, інших республік СРСР та СРСР.

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги в разі виходу на пенсію відповідно до ст.24 вказаного Закону, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 257 від 04.03.2004.

Згідно вказаної постанови Кабінету Міністрів України № 257 від 04.03.2004 до цього Переліку відносяться: п.4 переліку (установи, організації, підприємства, не зазначені в пунктах 1-3 цього переліку) - керівник (завідуючий, начальник), заступники керівника (завідуючого, начальника), головний конструктор (інженер, технолог тощо), провідний конструктор (інженер, технолог тощо) наукового підрозділу (відділення, комплексу, центру, відділу, лабораторії, сектору, бюро, групи); головний науковий співробітник; провідний науковий співробітник; старший науковий співробітник; науковий співробітник; молодший науковий співробітник.

Одночасно п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 257 від 04.03.2004 передбачено, що до наукового стажу, який дає право на призначення пенсій та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", зараховується час роботи наукових (науково-педагогічних) працівників на посадах, передбачених переліком, у наукових установах, організаціях, вищих навчальних закладах III-IV рівнів акредитації недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», у порядку, визначеному Міністерством освіти і науки за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством промислової політики.

Таким чином, дія статті 24 Закону № 1977-ХІІ поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ та організацій недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно із цим Законом.

Згідно ст.11 Закону № 1977-ХІІ з метою оцінки ефективності діяльності наукових установ, відповідності одержуваних ними результатів державним науково-технічним пріоритетам та завданням науково-технічного розвитку, а також з метою визначення необхідності надання їм підтримки держави не менше одного разу на п`ять років провадиться державна атестація наукових установ у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державній атестації підлягають наукові установи усіх форм власності, що внесені або претендують на внесення до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави.

Вимогами пункту 1 Положення про державну атестацію науково-дослідних (науково-технічних) установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.1998 №469, яка діяла на час спірних правовідносин, передбачено, що державна атестація науково-дослідних (науково-технічних) установ (далі - атестація) - це комплекс заходів, спрямованих на оцінку рівня розвитку науково-технічного потенціалу установ, результатів їх наукової діяльності; атестації підлягають науково-дослідні (науково-технічні) установи всіх форм власності, що внесені або претендують на внесення до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави.

Отже, відповідно до вищенаведених норм законодавства державній атестації підлягають наукові установи (в розумінні Закону № 1977-ХІІ) усіх форм власності, а тому для зарахування періоду роботи до стажу наукової роботи необхідна атестація наукової установи, тобто підтвердження наукового напряму роботи даної установи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працювала на державному підприємстві, орендному підприємстві, відкритому акціонерному товаристві на посадах, які відповідно до наведених правових норм включені до посад, які дають право на призначення пенсії за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Довідкою від 04.02.2009 № 010/231, виданою ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» (а.с.17), підтверджено, що періоди роботи позивача на посадах начальника групи лабораторії металознавства ЦЗЛ і начальника лабораторії металознавства ЦЗЛ відповідають спеціальності 05.16.01 «Металознавство і термообробка металів», яка вноситься до групи спеціальностей галузі «Технічні науки» з 12.09.1983 по 09.07.2002.

Одночасно зазначено, що дослідницька група лабораторії металознавства ЦЗЛ і лабораторія металознавства ЦЗЛ була науковим підрозділом в структурі Центральної заводської лабораторії, яка в свою чергу була комплексним науково-дослідним і випробувальним підрозділом Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського.

З 13.11.1992 Дніпропетровський державний металургійний завод ім. Петровського реорганізований в орендне підприємство Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського (підстава: договір оренди від 13.11.1991 № Д1515 і Статут підприємства).

З 25.04.1997 орендне підприємство Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського реорганізовано в ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» (підстава: свідоцтво про державну реєстрацію від 25.04.1997 № 398 і Статут ВАТ ДМЗ імені Петровського).

Листом від 11.08.2009 № 020/62 ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» повідомив пенсійний орган, що Центральна заводська лабораторія (як науковий підрозділ) після реорганізації Дніпропетровського державного металургійного заводу ім. Петровського і орендне підприємство державної атестації не проходило (а.с.61).

Наведені обставини стали підставою для висновку відповідача про неможливість зарахування періоду роботи позивача з 13.11.1992 на орендному підприємстві Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського та ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» до стажу наукової роботи.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що державну наукову атестацію повинні проходити недержавні наукові установи, організації, вищі навчальні заклади, а не підприємства та товариства, які є окремими видами юридичних осіб. Підприємства, обсяг наукової діяльності яких не перевищує 70% загального обсягу виконаних робіт, не є науковими установами відповідно до ст. 1 Закону № 1977-ХІІ, тому атестацію як наукові установи не проходять.

Апеляційний суд з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Виходячи з визначеного в Законі № 1977-ХІІ поняття наукової установи, правом на пенсійне забезпечення відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» користуються працівники юридичних осіб недержавної форми власності, що створенні в установленому законодавством порядку, для яких наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70% загального річного обсягу виконання робіт, які пройшли державну атестацію згідно ст. 11 Закону.

Разом з тим, у вказаному Законі окрім загального поняття наукова установа окремо виділені державні підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади.

Так, в ч.1 ст.24 Закону № 1977-ХІІ в редакції, що діяла на час виникнення у позивача права на пенсію за цим Законом (09.07.2002), і яку посилається позивач, держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової, науково-технічної, науково-педагогічної, науково-організаційної роботи (далі - стаж наукової роботи) на державних підприємствах, в установах, організаціях пенсії на рівні, який забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Тобто цією нормою врегульовано питання пенсійного забезпечення та соціального захисту наукового працівника державних підприємств.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 1316-IV від 20.11.2003, який набрав чинності з 01.01.2004 текст статті 24 Закону № 1977-ХІІ викладено у новій редакції, згідно якої положення ст.24 Закону розповсюджено на наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи.

Встановлено, що перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 цього Закону.

Одночасно визначено, що різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного

бюджету;

для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих

підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ,

організацій та закладів.

Також передбачено, що дія цієї статті поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ та організацій недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно з цим Законом, недержавних вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, що діють відповідно до Закону України "Про вищу освіту", міжнародних наукових організацій, відкритих на території України відповідно до міжнародних договорів, установчі документи яких затверджено Кабінетом Міністрів України, а також на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ і вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, що належали партійним та громадським організаціям колишніх Української РСР, інших республік СРСР та СРСР.

Отже, в результаті аналізу наведених вище правових норм в їх сукупності вбачається, що положення статті 24 Закону № 1977-ХІІ окремо регулюють питання пенсійного забезпечення наукових працівників державних підприємств, в інакшому випадку означена норма ст.24 Закону підлягає застосуванню за умови якщо наукова установа недержавної форми власності пройшла державну атестацію згідно з цим Законом.

Визначення державного підприємства наведено в п.7 ст.1 Закону України «Про фінансову реструктуризацію», а саме: державне підприємство - підприємство, що діє на основі державної власності, або підприємство, у статутному капіталі якого частка державної власності становить 50 і більше відсотків.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що період наукової роботи позивача на відповідних посадах в ЦЗЛ орендного підприємства та відкритого акціонерного товариства, що не пройшли державну атестацію згідно з Законом № 1977-ХІІ, не може бути зарахований до наукового стажу відповідно до цього ж Закону.

Таким чином, враховуючи відсутність правових підстав для призначення наукової пенсії позивачу з огляду на відсутність достатнього стажу наукової роботи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги позивача вказаних вище висновків суду не спростовують.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 160/8681/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко