Справа № 804/16946/14
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2019 року

Київ

справа №804/16946/14

адміністративне провадження №К/9901/5705/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у складі судді Боженко Н.В. від 25 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Дадим Ю.М., суддів Уханенка С.А., Кругового О.О. від 12 травня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплаза» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Уніплаза» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві (далі - відповідач 1, Інспекція у Печерському районі), Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач 2, Інспекція у Красногвардійському районі), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просило: 1) визнати протиправними дії Інспекції у Печерському районі, які полягають у проведенні зустрічних звірок Товариства, за результатами яких складено акти №1538/26-55-22-08/38749066 від 02 червня 2014 року та №1754/26-55-22-08/38749066 від 20 червня 2014 року та №2032/26-55-22-08/38749066 від 24 липня 2014 року про неможливість проведення зустрічних звірок; 2) визнати протиправними дії Інспекції у Печерському районі щодо коригування показників податкової звітності Товариства в підсистемах автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», у тому числі у автоматизованій інформаційній підсистемі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», сум податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які визначені Товариством, здійсненні на підставі актів №1538/26-55-22-08/38749066 від 02 червня 2014 року та №1754/26-55-22-08/38749066 від 20 червня 2014 року та №2032/26-55-22-08/38749066 від 24 липня 2014 року про неможливість проведення зустрічних звірок; 3) зобов`язати Інспекцію у Красногвардійському районі відновити показники податкової звітності Товариства в підсистемах автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», у тому числі у автоматизованій інформаційній підсистемі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», сум податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які Товариство зазначило у податкових деклараціях з податку на додану вартість за періоди: квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року; 4) зобов`язати Інспекцію у Печерському районі відновити показники податкової звітності Товариства в підсистемах автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», у тому числі у автоматизованій інформаційній підсистемі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», сум податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які Товариство зазначило у податкових деклараціях з податку на додану вартість за періоди: квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року.

Обґрунтовуючи позовну заяву, зазначало, що дії відповідача 1 по проведенню зустрічних звірок вчинені ним з порушенням податкового законодавства; внесення змін до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» контролюючим органом можливе лише після визначення платнику податків зобов`язань та їх узгодження у встановленому законом порядку, а тому, оскільки за результатами проведення зустрічних звірок податкові повідомлення-рішення не приймалися й, відповідно, не узгоджувалися, дії відповідача по внесенню до зазначеної вище інформаційної системи даних на підставі висновків актів про неможливість проведення зустрічних звірок є протиправними.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року, позов задоволено частково; визнано протиправними дії Інспекції у Печерському районі щодо коригування показників податкової звітності Товариства в підсистемах автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» та зобов`язано відновити такі показники.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача 1 щодо коригування показників податкової звітності Товариства та необхідності в їх відновленні, виходив з того, що невідповідність показників податкового кредиту та податкових зобов`язань, що задекларовані позивачем у деклараціях з податку на додану вартість за квітень, травень, червень 2014 року, показникам в інформаційній системі відповідача, має безпосередній вплив на права та інтереси підприємства, оскільки фактичною є зміна показників декларації платника податків, здійснена поза межами компетенції податкового органу з огляду на зміст статті 49 Податкового кодексу України (далі - ПК України), якою визначено порядок подання декларацій до органів державної податкової служби.

Інспекція у Печерському районі подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. По суті ж, як вбачається із змісту касаційної скарги, відповідач 1 не погоджується із рішеннями судів попередніх інстанцій лише в частині задоволених позовних вимог.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач посилався на помилковість позиції судів попередніх інстанцій у даній справі, оскільки внесення до інформаційно-аналітичних систем податкової інформації є обов`язком податкового органу та така інформація є лише службовою інформацією і не визначає змісту прав та обов`язків платника податків, не порушує їх, а тому вважає, що підстави для задоволення згаданих позовних вимог відсутні.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 серпня 2015 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

У визначені ухвалою строки заперечення на касаційну скаргу не надходили.

В подальшому справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, касаційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду із даним позовом та розгляду справи судами попередніх інстанцій) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

<...> поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Таким чином обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані положеннями ПК України.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК України).

Відповідно до статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

За правилами пункту 73.5 статті 73 ПК України з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Відповідно до статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2).

Отже дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок здійснення заходів податкового контролю, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження даних податкового обліку платників податків, які не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку. Інформація, отримана податковим органом за результатами податкового контролю, використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу. Це в однаковій мірі стосується і дій податкового органу щодо внесення такої інформації до існуючих інформаційних систем.

Відповідно, інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права неодноразово була висловлена Верховним Судом України у постановах від 03, 10 та 17 листопада 2015 року (справи №№ 21-99а15, 2479а15 та 2944а15 відповідно), а також Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року та 25 квітня 2018 року (справи №№ 808/3720/14, 826/1902/15 та 813/8411/13-а відповідно).

З огляду на викладене та відсутність доказів визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення відповідного податкового контролю, підстави для виключення з автоматизованих інформаційних систем, що використовуються контролюючими органами, внесеної на підставі актів №1538/26-55-22-08/38749066 від 02 червня 2014 року та №1754/26-55-22-08/38749066 від 20 червня 2014 року та №2032/26-55-22-08/38749066 від 24 липня 2014 року інформації, відсутні, позаяк внесення такої до баз даних само по собі не зумовлює для платника податків будь-яких юридичних наслідків та не порушує права позивача.

Таким чином при постановленні оскаржуваних рішень суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що заявлена частина позовних вимог може бути задоволеною.

Щодо позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, то в цій частині рішення судів, враховуючи положення частини першої статті 341 КАС України, касаційним судом не переглядаються.

За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року в частині задоволених позовних вимог про: визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві щодо коригування показників податкової звітності ТОВ «Уніплаза» в підсистемах автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», у тому числі у автоматизованій інформаційній підсистемі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», сум податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які визначені ТОВ «Уніплаза», здійсненні на підставі актів №1538/26-55-22-08/38749066 від 02 червня 2014 року та №1754/26-55-22-08/38749066 від 20 червня 2014 року та №2032/26-55-22-08/38749066 від 24 липня 2014 року про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Уніплаза» з контрагентами за періоди: квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року; зобов`язання Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві відновити показники податкової звітності ТОВ «Уніплаза» в підсистемах автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», у тому числі у автоматизованій інформаційній підсистемі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», сум податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які ТОВ «Уніплаза» зазначило у податкових деклараціях з податку на додану вартість за періоди: квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року, - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення - у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплаза» відмовити.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду