Справа № 260/101/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4253/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Носа С.П.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду, прийняту суддею Іванчулинець Д.В. об 11 годині 06 хвилині у місті Ужгороді, повний текст складений 19.03.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

встановив :

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання діяльності відповідача при створенні ним довідки № ХР 16365 від 31 березня 2018 року про грошове забезпечення слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_1 та направлення недостовірної інформації в ГУ ПФУ в Закарпатській області, а також бездіяльність по факту невиконання ним вимог ст. ст. 15 і 20 Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його звернення від 19 грудня 2018 року не законною і зобов`язати відповідача звернутися до військового прокурора Західного оперативного командування Збройних сил України та отримати довідку про грошове забезпечення слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону станом на 01 січня 2018 року, а відтак створити та направити її ГУ ПФУ в Закарпатській області за для здійснення перерахунку пенсії; зобов`язання вчинити певні дії надати в ГУ ПФУ в Закарпатській області інформацію військового прокурора Західного регіону Збройних Сил України про посадовий оклад слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону Збройних Сил України Волосенка В.І. станом на 01 січня 2018 року для перерахунку та виплати пенсії військовому пенсіонеру ОСОБА_1 починаючи з 01 січня 2018 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було відомо про неправомірні дії відповідача ще в червні 2018 року, оскільки належними доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно звертався зі скаргою до відповідача 19.12.2018 року. До суду позивач звернувся з даним позовом 28.01.2019 року, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Крім того, судами вже розглянуто аналогічний позов (справа №807/539/18).

Оскільки не знайдено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, то відповідно до ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не встановив, до кого звернуто вимоги, зокрема, не до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а до військового комісара ОСОБА_2 , який очолює даний орган.

Суд помилково зробив висновок про розгляд подібної справи в минулому, адже там відповідачами були державні органи, а не посадовець.

Не можна погодитись, що в червні 2018 року позивачу було відомо про порушене право, оскільки належними доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно звертався до Закарпатського ОВК із скаргою.

З покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач вказує на заборону застосування терміну давності у пенсійних справах (ст.55 Конституції України, ст.64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст.247 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 5 Міжнародної Конвенції з прав людини.

Суд допустив до справи неналежного представника, позаяк такий не мав права представляти посадову особу відповідача.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Закарпатський ОВК подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наводить суть спірних правовідносин та обґрунтування правомірності дій відповідача.

Закарпатським окружним адміністративним судом вже був розглянутий аналогічний позов ОСОБА_1 (справа №807/539/18, рішення прийнято 07.08.2018 року, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 року залишено без змін).

Відсутні підтвердження, що мало місце звернення позивача 19.12.2018 року до відповідача. Крім того, позивачем не спростовано, що про порушене право він дізнався ще в червні 2018 року.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Закарпатським окружним адміністративним судом був розглянутий аналогічний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління ПФУ в Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії у справі № 807/539/18 та рішенням від 07 серпня 2018 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу від 29 серпня 2018 року до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просив суд рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року у справі № 807/539/18 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

28 листопада 2018 року Восьмий апеляційний адміністративний суд виніс постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року у справі № 807/539/18 без змін.

В подальшому, позивачем була надіслана скарга від 19 грудня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покликаючись на вимоги ст.ст. 15 і 20 Закону України «Про звернення громадян» позивач стверджує, що Закарпатський обласний військовий комісаріат проявив бездіяльність при розгляді його звернення від 19 грудня 2018 року.

Доказом надіслання такого звернення позивач вважає витяг з реєстру поштових відправлень адвокатської контори «Волосенко та сини» за період з 17 по 21 грудня 2018 року.

Інших доказів відправлення даного звернення та отримання його ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: повідомлення про вручення, тощо, позивач не надав.

13 березня 2019 року на виконання вимог ухвали суду від 21 лютого 2019 року на адресу суду надійшли докази звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 та надання відповідей на них, зокрема, відповідь Закарпатського обласного військового комісаріату від 04.06.2018р. на заяву ОСОБА_1 від 24.05.2018р. та відповідь від 16.07.2018р. на скаргу від 12.06.2018р. Звернення позивача від 19 грудня 2018 року відсутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Зазначений висновок апеляційного суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.04.2019 року у справі №183/5379/17.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 належними доказами не підтверджено звернення до Закарпатського обласного військового комісаріату 19 грудня 2018 року зі скаргою, а також враховуючи відповідь Закарпатського ОВК від 04.06.2018 року на заяву ОСОБА_1 від 24.05.2018 року та відповідь від 16.07.2018 року на скаргу від 12.06.2018року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що про неправомірні дії відповідача позивач дізнався ще в червні 2018 року.

Із матеріалів справи встановлено, що з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 28.01.2019 року, тобто із пропуском 6-ти місячного строку звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Закарпатським окружним адміністративним судом вже був розглянутий аналогічний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління ПФУ в Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії у справі № 807/539/18.

Покликання апелянта на те, що судом першої інстанції не досліджено, що вимоги було звернуто не до Закарпатського ОВК, а до військового комісара ОСОБА_2 , який очолює даний орган, не заслуговує на увагу суду, оскільки із матеріалів справи (а.с.27 37) вбачається, що ОСОБА_1 позовні вимоги заявлялися саме до Закарпатського ОВК, а не до посадової особи, як зазначає апелянт.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які були об`єктивно непереборними, на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, а тому погоджується з висновком суду про залишення позову без розгляду.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 260/ 101/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
С. П. Нос
Повний текст судового рішення виготовлено 11.06.2019 року.