Справа № 128/2909/17
Суддя: Бондаренко О. І.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/2909/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Вихристюк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про поновлення строку звернення до суду, скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

встановив:

ОСОБА_2 С.М ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про поновлення строку звернення до суду, скасування постанови в справі про порушення митних правил, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил № 0434/401090001/16 від 13.01.2017 року його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Позивач вважає, що вказана постанова винесена без повного та належного дослідження всіх обставин справи, на підставі необ`єктивного та неповного провадження у справі та необ`єктивного її розгляду, без його участі в розгляді справи, що потягло обмеження прав позивача, а тому є незаконною, і підлягає скасуванню.

Відповідно до обставин справи, 01.07.2016 року в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС, позивачем був тимчасово ввезений на митну територію України, з метою особистого користування у режимі «транзит» по смузі руху «зелений коридор», транспортний засіб «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер ОСОБА_4 . ОСОБА_5 . Станом на 11.08.2016 року, відповідно до наявних на митниці форм обліку, вказаний транспортний засіб значився невивезеним за межі митної території України, в зв`язку з чим 11.08.2016 року головним державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Вінниця-Центральний» Вінницької митниці ДФС у відношенні позивача складений протокол за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України.

Жодних викликів до Вінницької митниці ДФС України позивач не отримував, не надходила на його адресу і постанова начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил № 0434/401090001/16 від 13.01.2017 року.

Про притягнення його до відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500, позивачу стало відомо лише від державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, після чого він 12.09.2017 року звернувся до Вінницької митниці ДФС України з заявою про видачу належним чином завіреної копії постанови від 13.01.2017 року та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи і зняти з них ксерокопії.

Позивачу повідомили, що копію постанови та копії матеріалів справи йому буде направлено на його адресу. Оскільки тривалий час вказані документи не надходили на адресу позивача, він 24.10.2017 року повторно звернувся до Вінницької митниці ДФС України з проханням видати копію постанови і копії матеріалів справи і лише 24.10.2017 року ним були отримані вказані документи.

Оскільки копію постанови від 13.01.2017 року та копії матеріалів справи позивач отримав лише 24.10.2017 року, вважає, що пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин і є всі законні підстави для його поновлення.

Розгляд 13.01.2017 року справи про порушення митних правил №0434/401090001/16 та винесення постанови від 13.01.2017 року про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень відбулися у його відсутність, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 526 МК України, яка передбачає, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Позивач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, жодного виклику до Вінницької митниці ДФС України не отримував, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які були повернуті за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до положень ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом.

Оскільки позивач не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду адміністративної справи, то був позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи, і у посадової особи митниці, яка розглядала дану справу, не було законних підстав для розгляду справи та прийняття по ній рішення у відсутність позивача.

Так як справа була розглянута у відсутність позивача, він був позбавлений можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст. 498 МК України та ст. 268 КУпАП, а саме: давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, що є грубим порушенням його прав.

Приймаючи участь у справі, позивач мав би змогу скористатись правовою допомогою, дати відповідні пояснення, надати відповідні докази.

При розгляді справи та винесені постанови були порушені вимоги частини 1 статті 467 Митного кодексу України, якою передбачено, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду митними органами справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Правопорушення, передбачене ст. 470 МК України, не є триваючим, оскільки вважається вчиненим від дня перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб.

Диспозиція ч. 1 ст. 467 МК України містить вичерпний перелік триваючих правопорушень (передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу), до якого не входить порушення митних правил, передбачене ст.470 МК України.

Таким чином, справа про порушення митних правил відносно позивача підлягала закриттю у зв`язку з закінченням на день її розгляду строків накладення адміністративного стягнення.

Тимчасово ввезений позивачем на митну територію України, з метою особистого користування у режимі «транзит» по смузі руху «зелений коридор», транспортний засіб «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , повинен був вивезений за межі митної території України протягом 10 днів, тобто до 11.07.2017 року.

Саме з цієї дати починається шестимісячний строк, в межах якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Постанова начальника Вінницької митниці Державної фіскальної

служби України в справі про порушення митних правил №0434/401090001/16 винесена 13.01.2017 року, тобто після закінчення строку накладення адміністративного стягнення і не було законних підстав для накладення на позивача адміністративного стягнення, що є самостійною підставою для скасування постанови.

Крім того, автомобіль, що був ввезений позивачем на територію України («VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер ОСОБА_4 . ОСОБА_5 ), внаслідок несправності, був транспортований 09.07.2016 року для діагностики та ремонту на станцію технічного обслуговування «АВТОТУРБОЦЕНТР» за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 8.

В ході діагностики було встановлено несправність турбокомпресора та актуатора турбокомпресора. Фактично, автомобіль був в ремонті з 09.07.2017 року по 12.07.2017 року. Даний факт підтверджується довідкою від 12.07.2016 року, виданою СТО «АВТОТУРБОЦЕНТР».

Крім того, 10.07.2016 року позивач пошкодив зв`язковий апарат правого гомілковостопного суглобу, в зв`язку з чим був позбавлений можливості рухатись на протязі кількох днів і не мав можливості звернутися до митного органу із письмовою заявою про те, що транспортний засіб перебуває на СТО через технічні несправності, які унеможливили його пересування,

Частиною 1 ст. 460 Митного кодексу України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною 3 статті 469, статтею 470, частиною 3 статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 цього кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Отже, строки транзитного перевезення транспортного засобу та письмового повідомлення митного органу про ці обставини були порушені позивачем без наявності умислу, а внаслідок непереборної сили.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена без з`ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, зокрема, при розгляді справи не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Надані позивачем докази вказують, що його перебування на лікуванні, а автомобіля в ремонті, є належним чином підтвердженими, а відтак в силу непереборних і незалежних від позивача причин, він не міг забезпечити вчасного перетину автомобілем державного кордону, що виключає його адміністративну відповідальність за це.

Крім того, при розгляді справи та винесенні постанови були порушені вимоги частини 1 статті 467 Митного кодексу України в частині строків накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 53 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами статей 245, 276, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального; порядку розгляду справи. Під час розгляду справи мають бути з`ясовані і доведені обставини, які свідчили б, що в моїх діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Позивач вважає, що були відсутні правові підстави робити висновок щодо порушення ним митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 МК України.

Копію постанови про притягнення його до відповідальності від 13.01.2017 року позивач отримав лише 24.10.2017 року, тому вважає, що строк на оскарження постанови пропущений ним з поважних причин і є всі підстави для поновлення, строку звернення до суду з адміністративним позовом.

За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить поновити йому строк звернення до суду з позовом про скасування постанови начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил № 0434/401090001/16 від 13.01.2017 року; скасувати постанову начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил №0434/401090001/16 від 13.01.2017 року, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

06.03.2019 року представником відповідача надіслано суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , згідно якого, ознайомившись із змістом та вимогами адміністративного позову, представник вважає, що пред`явлені позовні вимоги є безпідставними, суперечливими та такими, що не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

15.07.2016 року на адресу Вінницької митниці ДФС надійшов лист Житомирської митниці ДФС № 1047/7/06-70-20 від 15.07.2016 року з інформацією про невивезення транспортного засобу особистого користування марки «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби та АСМО «Інспектор» ДФС, транспортний засіб «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ( ОСОБА_6 ), тимчасово ввезений на митну територію України громадянином ОСОБА_1 01.07.2016 року в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС, з метою особистого користування у митному режимі «транзит» по смузі руху «зелений коридор». Згідно ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Відповідно до ст. 93 МК України, товари, що переміщуються у митному режимі транзиту повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України. Відповідно до ст. 95 МК України строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Згідно ст. 4. п. 57 Митного кодексу України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. 11.08.2016 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Вінниця-центральний» Вінницької митниці ДФС, ОСОБА_7 , складений протокол за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України відносно ОСОБА_1 У своєму адміністративному позові ОСОБА_1 вказує, що не отримував жодних викликів до Вінницької митниці ДФС, однак це суперечить дійсним обставинам справи, оскільки лист Вінницької митниці ДФС від 22.07.2016 року №2059/02-80-20-05, яким ОСОБА_1 було запрошено для надання пояснень стосовно невивезення ним автомобіля «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер ОСОБА_8 та повідомлення про те, що у випадку його неявки протокол було складено без його участі, ним був отриманий 28.09.2016 року. Про це свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, ОСОБА_1 станом на 11.08.2016 року не з`явився та відповідних пояснень не надав. Наступні численні листи № 2300/02-80-20-01 від 11.08.2016 року, №2796/2-02-80-20-01 від 30.09.2016 року, №3043/02-80-20-01 від 21.10.2016 року, №3266/02-80-20-01 від 11.11.2016 року, №3600/02-80-20-01 від 09.12.2016 року Вінницької митниці ДФС стосовно дати, місця та часу розгляду справи, а також лист №62/02-80-20-01 від 13.01.2017 року щодо направлення постанови у справі про ПМП №0434/40100/16 від 13.01.2017 року ОСОБА_1 не були отримані, а повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Отже, можна стверджувати, що ОСОБА_1 було відомо, що стосовно нього проводяться заходи перевірки, щодо невиконання ним умов митного режиму «транзит» та про те, що у випадку його неявки до митниці, протокол буде складено за його відсутності. Повернення листів за закінченням терміну зберігання може свідчити про те, що з метою ухилення від відповідальності, він свідомо відмовлявся отримувати листи від Вінницької митниці ДФС. У ч.8 ст. 494 МК України зазначено про те, що протокол вважається врученим навіть у разі якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою, або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 526 МК України, постанову Вінницької митниці від 13.01.2017 року, можна вважати законною, а права громадянина ОСОБА_1 , передбачені ст. 498 МК України, не були порушені. Статтею 467 Митного кодексу України передбачено, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 Митного кодексу України, розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушенням митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469,477-481, 485 цього кодексу,- пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення цих правопорушень. В даному випадку, строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, на момент винесення постанови Вінницької митниці ДФС у справі про ПМП №0434/40100/16 від 13.01.2017 року, не закінчився тому, що диспозиція ч. 3 ст. 470 МК України передбачає настання відповідальності за перевищення, встановленого статтею 95 МК України строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, більше ніж на десять діб. Згідно ст. 95 МК України строк транзитних перевезень для автомобільного виду транспорту становить 10 діб. ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) на митну територію України 01.07.2016 року. Тобто, моментом вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України є 23.07.2016 року, а виявлено правопорушення 11.08.2016 року, з чого слідує, що строк накладання адміністративного стягнення, станом на час розгляду справи, а саме: 13.01.2017 року, не закінчився. Оскільки постанова Вінницької митниці ДФС у справі про ПМП №0434/40100/16 винесена 13.01.2017 року, тобто в межах строку накладання адміністративного стягнення, вона є цілком законною і не підлягає скасуванню на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, а твердження ОСОБА_1 про її незаконність є безпідставним та не відповідає дійсності. Разом з тим, станом на 05.03.2018 року у базах даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи

Держмитслужби та АСМО «Інспектор» ДФС інформація про вивезення

автомобіля «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), за межі митної території України,

відсутня. Відповідно до ч.5 ст.380 Митного кодексу України, тимчасово

ввезені транспортні засоби особистого користування підлягають вивезенню за межі митної території України, або поміщенню в режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформленні для вільного обігу за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Тобто, ОСОБА_1 продовжує зухвало порушувати митні правила та ухилятись від адміністративної відповідальності за їх вчинення. Згідно з ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 470 МК України внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої МК України. Підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили регламентується «Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657. Згідно п. 3 розділу VIII вказаного Порядку, залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили, документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися, зокрема, уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції. Згідно з наказом Міністерства фінансів №615 від 28.11.2014 року «Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів» документами, що підтверджують факт дії обставин непереборної сили є: акт передавання-приймання КТЗ, наряд замовлення, підписаний контролером якості та замовником, документ, що підтверджує оплату послуг, рахунок-фактура. У своєму адміністративному позові ОСОБА_1 зазначає, що не зміг вивезти транспортний засіб «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ( ОСОБА_6 ) за межі митної території України через дію обставин непереборної сили, а саме: несправність вищевказаного автомобіля. Для підтвердження цього факту ОСОБА_1 додає до свого адміністративного позову довідку з СТО «Автотурбоцентр» від 12.07.2016 року. Оскільки у ст. 14 Закону України «Про Торгово-промислову палату» від 02.12.1997 року зазначено, що Торгово-промислова палата України здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими, нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, то зазначена довідка не може слугувати документом, який підтверджує дію обставин непереборної сили. У випадку факту аварії чи дії обставин непереборної сили згідно п.6 Розділу VIII Наказу Міністерства фінансів №657 від 31.05.2012 року про «Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» на особу, відповідальну за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи, покладено обов`язок звернутись до митного органу з письмовою заявою, чого не було зроблено позивачем. У своєму адміністративному позові, причиною цьому позивач називає лікування, у зв`язку з пошкодженням зв`язкового апарату правого гомілкового суглобу. В якості підтвердження відсутності фізичної змоги звернутись до органів доходів та зборів з письмовою заявою про неможливість вивезення автомобіля ««VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) за межі митної території України, ОСОБА_9 надає виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8692 від 10.07.2016 року, однак з неї неможливо зрозуміти, а ні яка була форма лікування ОСОБА_1 (амбулаторна чи стаціонарна), а ні коли саме він потрапив до медичного закладу «Міська клінічна лікарня швидкої допомоги» (відсутні записи у П. 5 форми №027/о), а ні повного періоду його лікування. Вказана довідка лише вказує на факт виписки позивача 10.07.2016 року. Також, із вказаної довідки неможливо зрозуміти, чи міг ОСОБА_1 з поставленим діагнозом керувати транспортним засобом та виконати умови митного режиму «транзит». Також, залишається незрозумілим той факт, чому маючи на руках, на день складання протоколу, довідку з СТО та виписку із медичної картки, позивач не з`явився на виклик Вінницької митниці ДФС та не надав вказані документи, а додає лише зараз, до свого адміністративного позову. Так само невідомо, чому позивачем жодним чином не були надані митниці пояснення з приводу невиконання ним умов митного режиму «транзит», із зазначенням вказаних обставин, а також, чому ним досі не виконано зобов`язання перед органом доходів та зборів щодо вивезення за межі митної території України автомобіля «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), навіть після власного лікування та ремонту транспортного засобу. Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного з поважних причин, строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу. У своєму адміністративному позові ОСОБА_1 вказує, що пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, оскільки отримав копію постанови №0434/40100/16 від 13.01.2017 року 24.10.2017 року, тому просить суд поновити його, але дане твердження не відповідає дійсності. Так, 12.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницької митниці ДФС із заявою про надання йому копії постанови та матеріалів справи. Позивач особисто ознайомився з постановою №0434/40100/16 від 13.01.2017 року 21 вересня 2017 року, а копію матеріалів просив направити на його адресу, про що ним зроблено запис власноруч на заяві №371/02-80-20-01 від 12.09.2017 року та що підтверджено його підписом. Але, якщо фактичне ознайомлення ОСОБА_1 з повним змістом постанови №0434/40100/16 відбулось 21.09.2017 року, то своєю вимогою про надіслання копій матеріалів справи на його поштову адресу, він просто навмисно подовжує строк для подання адміністративного позову. Тому, днем ознайомлення Містоти С.М. з повним змістом постанови в справі про порушення митних правил №0434/40100/16 необхідно вважати 21.09.2017 року, а не 24.10.2017 року, як вказує позивач. Через те що, адміністративний позов поданий тільки 31.10.2017 року, строк оскарження постанови пропущений і немає поважних причин для його поновлення. З огляду на відсутність у матеріалах справи про ПМП №0434/40100/16 будь-яких документів, які б свідчили про дію обставин непереборної сили, ґрунтуючись на повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи, постановою Вінницької митниці ДФС Містоту С.М. було притягнуто до адміністративної відповідальності. За наведених обставин представник відповідача вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необгрунтованими, просить суд залишити постанову Вінницької митниці у справі про порушення митних правил №0434/40100/16 від 13.01.2017 року без змін, а адміністративний позов ОСОБА_1 - без задоволення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задоволити.

Представник відповідача Вінницької митниці Державної фіскальної служби України Вихристюк В.Д. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, врахувавши обставини, викладені у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши матеріали справи, врахувавши відзив відповідача, прийшов до висновку, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.08.2016 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Вінниця-центральний» Вінницької митниці ДФС, Чепчак Я.О., відносно ОСОБА_1 складений протокол за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України (а.с. 17 - 18).

Постановою начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил № 0434/401090001/16 від 13.01.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень (а.с. 12).

Підставою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення стало те, що 01.07.2016 року в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС, ОСОБА_1 . був тимчасово ввезений на митну територію України, з метою особистого користування у режимі «транзит» по смузі руху «зелений коридор», транспортний засіб «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер ОСОБА_4 . ОСОБА_5 . Станом на 11.08.2016 року, відповідно до наявних на митниці форм обліку, вказаний транспортний засіб значився невивезеним за межі митної території України.

Листом Вінницької митниці ДФС від 22.07.2016 року №2059/02-80-20-05, позивача було запрошено для надання пояснень стосовно невивезення ним автомобіля «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та повідомлено про те, що у випадку його неявки протокол було складено без його участі. Даний лист повідомлення був отриманий позивачем 28.09.2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 15 - 16).

ОСОБА_1 станом на 11.08.2016 року не з`явився до Вінницької митниці ДФС та відповідних пояснень не надав.

Листи № 2300/02-80-20-01 від 11.08.2016 року, №2796/2-02-80-20-01 від 30.09.2016 року, №3043/02-80-20-01 від 21.10.2016 року, №3266/02-80-20-01 від 11.11.2016 року, №3600/02-80-20-01 від 09.12.2016 року Вінницької митниці ДФС стосовно дати, місця та часу розгляду справи (а.с. 19 - 23) ОСОБА_1 не були отримані, а повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, на момент винесення постанови Вінницької митниці ДФС у справі про ПМП №0434/40100/16 від 13.01.2017 року, не закінчився тому, що диспозиція ч. 3 ст. 470 МК України передбачає настання відповідальності за перевищення, встановленого статтею 95 МК України строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, більше ніж на десять діб. Згідно ст. 95 МК України строк транзитних перевезень для автомобільного виду транспорту становить 10 діб. ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) на митну територію України 01.07.2016 року. Тобто, моментом вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України є 23.07.2016 року, а виявлено правопорушення 11.08.2016 року, з чого слідує, що строк накладання адміністративного стягнення, станом на час розгляду справи, а саме: 13.01.2017 року, не закінчився.

Відповідно до ч.5 ст.380 Митного кодексу України, тимчасово

ввезені транспортні засоби особистого користування підлягають вивезенню за межі митної території України, або поміщенню в режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформленні для вільного обігу за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно з ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 470 МК України внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої МК України. Підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили регламентується «Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657. Згідно п. 3 розділу VIII вказаного Порядку, залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили, документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися, зокрема, уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції. Згідно з наказом Міністерства фінансів №615 від 28.11.2014 року «Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів» документами, що підтверджують факт дії обставин непереборної сили є: акт передавання-приймання КТЗ, наряд замовлення, підписаний контролером якості та замовником, документ, що підтверджує оплату послуг, рахунок-фактура.

В позові позивач зазначає що не зміг вивезти транспортний засіб «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) за межі митної території України через дію обставин непереборної сили, а саме: несправність вищевказаного автомобіля.

На підтвердження даного факту позивачем надано довідку з СТО «Автотурбоцентр» від 12.07.2016 року (а.с. 29).

В якості підтвердження відсутності фізичної змоги звернутись до органів доходів та зборів з письмовою заявою про неможливість вивезення автомобіля ««VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ( ОСОБА_6 ) за межі митної території України, позивач надав виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8692 від 10.07.2016 року, в якій зазначено дата її видачі 10.07.2016 року.

12.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницької митниці ДФС із заявою про надання йому копії постанови та матеріалів справи, де особисто ознайомився з постановою №0434/40100/16 від 13.01.2017 року 21 вересня 2017 року (а.с. 13).

Статтею 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту встановлений строк транзитних перевезень - 10 діб (в разі переміщенні в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до вимог ст.93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзит, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до ч.1 ст.470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби не більше ніж на одну добу тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи даний спір, суд встановив, що між сторонами виникли публічно-правові відносини з приводу рішень, дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Встановленим судом фактам відповідають адміністративно-правові відносини, що регулюються КАС України, КпАП України, МК України.

Відповідно до ст. ст. 2, 5, 6, 8, 19, 20, 72 - 77, 241, 242, 245, 246, 250, 251, 257, 268-271, 286 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача-суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (ч.1 ст.458 МК України).

Стаття 470 МК України передбачає відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частиною третьою даної статті передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною першою статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 92 МК України, митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України. У митний режим транзиту можуть бути поміщені товари, транспортні засоби комерційного призначення незалежно від їх митного статусу.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 2 ст.95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний:1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу (ч.1 ст.192 МК України).

Відповідно до ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом (ч.1 ст.459 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Пунктом 2 розділу VIII наказу Міністерства фінансів України «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» від 31.05.2012 року №657 визначено, що аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи, а обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Згідно з п.2 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року за №1118, до обставин непереборної сили, відносяться смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров`ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем (п.2 розділу VIII наказу Міністерства фінансів України «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» від 31.05.2012 року №657).

Згідно з ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення (ст.487 МК України).

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).

Протокол про порушення митних правил мають право складати: 1) посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили порушення митних правил; 2) посадові особи органів доходів і зборів, які згідно з посадовими обов`язками мають таке право; 3) інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або керівником митниці (ст. 490 МК України).

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю;3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст.491 МК України).

Відповідно до положень ст.494 Митного кодексу України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно зі ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою-п`ятою статті 470, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою-п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів. Справи про порушення митних правил, передбачені частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями) (ст.522 МК України).

Від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ст.523 МК України).

Відповідно до вимог ст.ст.524-525 МК України, справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (ч.4 ст.526 МК України).

У справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі. У постанові про проведення додаткової перевірки зазначаються конкретні суб`єкти, завдання та строки перевірки. Ці дії не повинні порушувати права громадянина, шкодити господарській діяльності юридичної особи (ст.527 МК України).

Статтями 529, 530 МК України передбачено, що постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Виходячи з аналізу доказів, митного та адміністративного законодавства, яке підлягає застосуванню при вирішенні вказаного спору, суд вважає, що права позивача не були порушені відповідачем, оскільки судом встановлено та підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами про те, що позивач був повідомлений про виклик до Вінницької митниці ДФС України, обставини, які б свідчили про дію обставин непереборної сили - про відсутні; автомобіль «VW Passat», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ( ОСОБА_6 ) за межі митної території України на даний час не вивезений; відповідачем було надано достатньо доказів в обґрунтування заперечень проти позову, які і спростували доводи позивача, тому складена відповідачем постанова в справі про порушення митних правил №0434/40100/16 від 13.01.2017 року є законною.

За наведених обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 безпідставний та необгрунтований, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 90, 93, 95, 460, 467, 470, 494 МК України, ст. ст. 243 246, 286 КАС України, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про поновлення строку звернення до суду, скасування постанови в справі про порушення митних правил - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення сторонам та їх представникам копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Бондаренко