Справа № 420/1361/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1361/19
УХВАЛА

11 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 Є.Г. за вхід. №20614/19 від 07.06.2019 р. про відвід по судді Цховребовій М. Г. по справі №420/1361/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорноморського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Цховребова М. Г.) перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорноморського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа - ОСОБА_2, в якому просить:

визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у проведенні перевірки та складення Висновку згідно заяви від 26.12.2018 року за вхід. №2316/52-76 про внесення відповідних змін до актового запису про народження №95 від 22.07.1977 року, а саме: виключення прізвища «ОСОБА_2» і дані про батька ОСОБА_3 , повернувши початкове прізвище « ОСОБА_2 » та анулювання актового запису про встановлення батьківства №15 від 22.07.1977 року, що складені виконкомом Олександрівської селищної ради м. Іллічівська Одеської області;

зобов`язати відповідача внести зміни в актовий запис про встановлення батьківства №15 від 22.07.1977 року, а також внести зміни в актовий запис про народження №95 від 22.07.1977 року шляхом анулювання в даних актових записах недостовірної інформації.

07.06.2019 через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_2 про відвід судді Цховребової М.Г. за вхід. №20614/19 яка вмотивована наступним:

Фактично ОСОБА_1 пред`явила позовну заяву суду загальної юрисдикції, як це вбачається з її тексту, а не адміністративний позов, як до суб`єкту владних повноважень, та її вимоги пов`язані за предметом і підставами щодо проведення актового запису №15 від 22.07.1977 року про встановлення батьківства, який був складений виконавчим комітетом Олександрійської селищної ради міста Іллічівська Одеської області, за якими вона взагалі не відноситься до особи, яка має право вимог скасувати реєстрацію батьківства, та фактично направлений на позбавлення громадянства України.

По-перше, згідно статті 25 частини 1 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), тобто за її позовом вбачається, що вона оскаржує індивідуальний акт, а також бездіяльність суб`єкту владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) не стосовно неї.

По-друге, при пред`явленні позову ОСОБА_1 вказала статус ОСОБА_2 , як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, тобто взагалі виключила його в якості заінтересованої особи щодо проведення актового запису №15 від 22.07.1977 року про встановлення стосовно нього батьківства, а Ви, як суддя, з невідомих міркувань залишили цей статус без змін, не зважаючи на надані мною пояснення на позов.

По-третє, 21 травня 2019 року по справі прийнята ухвала суду (отримана 06 червня 2019 року) про відмову у прийнятті до провадження зустрічного позову, та при оголошенні цієї ухвали у мотивованій і резолютивній її частині не було вирішено питання щодо повернення сплаченого за позовом судового збору.

Після оголошення цієї ухвали Головуючий у судовому засіданні вказав, що питання повернення сплаченого за позовом судового збору буде досвідчене у цій ухвалі суду, що було відображено тільки у її мотивованій частині (останній абзац другої сторінки), та це твердження також не оголошувалося ухвалою після видалення суду з нарадчої кімнати.

В четвертих, по справі прийнята ухвала суду від 05 червня 2019 року (отримана 06 червня 2019 року по електронній пошті) про залишення заяви щодо забезпечення доказів без руху, якою були надані нереальні строки для виконання цієї ухвали щодо усунення встановлених недоліків майже менше ніж одної доби.

По-п`яте, ухвалою суду від 05 червня 2019 року встановлено, що нібито мною у заяві про забезпечення доказів не зазначені обставини, для доказування яких необхідні ці докази, що не є дійсним. Це твердження суду не є дійсним, так як суперечить вказаній заяві, та я вважаю, що забезпечення цих доказів, які є суттєвими по справі, необхідні, так як вони повністю підтверджують незаконність вимог ОСОБА_1 та є підставними для закриття провадження у справі.

Є і інші обставини, які викликають сумніви у неупередженості або безсторонності судді, та які пов`язані з порушенням прав щодо отримання належної правової допомоги.

Вважаю, що заявляти відвід я маю право, як виключний випадок, так як мені стали відомі всі підстави відводу до спливу встановленого строку, та не пізніше двох днів з дня, коли я дізнався про вище вказані підстави з отриманих ухвал суду від 21 травня та 05 червня 2019 року.

Ухвалою суду від 10.06.2019 р. заяву позивача про відвід головуючому судді Цховребовій М.Г. - визнано не обґрунтованою.

Зупинено провадження по справі № 420/1361/19.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено до розгляду судді Потоцькій Н.В.

Надаючи правову оцінку заяві про відвід судді Цховребовій М.Г. у справі №420/1361/19, в розрізі приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та норм Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з такого.

Підстави для відводу судді визначені частиною 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 6 КАС України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Заявник ОСОБА_2 в заяві про відвід судді Цховребовій М.Г. стверджує про наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суд не приймає вказані доводи заявника з огляду на наступне.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорі викликати в учасників цивільного процесу.

З вищезазначеного вбачається, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

В інакшому випадку особиста безсторонність суду презюмується.

У заяві про відвід (вхід. № 20614/19 від 07.06.2019 р.) головуючого судді Цховребова М.Г. відповідні вищезазначені суб`єктивні та об`єктивні критерії не доведено. Отже, його особиста безсторонність презюмується, а тому підстави для відводу відсутні.

В той же час, частиною 4 статті 36 КАС України відокремлено підстави, які не можуть бути підставами для відводу. Це:

незгода сторони з процесуальними рішеннями судді;

рішення або окрема думка судді в інших справах;

висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вказана норма статті є імперативною.

Імперативні норми - це норми, які містять категоричні веління держави здійснювати чітко означені дії, не допускати ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів. Інакше кажучи, імперативні норми (зобов`язувальні і заборонні) прямо вказують правила поведінки, містять абсолютно визначене правило.

Отже, подання заяви про відвід судді Цховребовій М.Г. у справі №420/1361/19 через прийняття (вчинення) процесуальних рішень прямо заборонено процесуальним законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.5 ст.242 КАС України).

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 17.02.2019 року по справі № 855/35/19 сформував таку правову позицію:

«Пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України закріплює в якості однієї з основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Змагальність сторін і свобода у наданні ними суду своїх доказів не передбачає наявності у суду обов`язку беззаперечно приймати усі без виключення докази, заявлені учасниками справи, адже суд наділений свободою власного розсуду при вирішенні даного питання.

Тому, незгода учасника справи з процесуальним рішенням суду з приводу заявленого ним клопотання, не може слугувати беззаперечним доказом порушенням судом зазначених принципів здійснення правосуддя, а також свідченням упередженості чи необ`єктивності суду.», яка застосована і при розгляді заяви ОСОБА_2 про відвід судді Цховребовій М.Г.

Щодо порядку розгляду заяви про відвід судді Цховребовій М.Г.

Частиною 8 ст. 40 КАС України, встановлено, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Вказана норма процесуального закону є імперативною. Законодавчий орган, яким в державі Україна є Верховна Рада України, визначив вид провадження, в якому розглядається заява про відвід.

Комітет міністрів Ради Європи в Рекомендаціях Я (84) 5 від 28.02.1984 рекомендував урядам держав-членів вжити або підсилити, залежно від обставин, будь-які заходи, які, на їх думку, необхідно застосувати для вдосконалення цивільного судочинства, зокрема: суд в якості суду першої інстанції повинен мати повноваження ухвалювати рішення з урахуванням характеру спору в письмовому провадженні або його поєднання із усним розглядом; мають бути передбачені конкретні правила, які прискорюють вирішення спору: у випадках, що не терплять зволікань.

У зв`язку з цим, також доречно звернути увагу на висновки ЄСПЛ в аспекті доводів заявника. Так, у п. 44 Рішенні ЄСПЛ від 13.03.2018 у справі «Mirovni Inљtitut v. Slovenia» зазначено, що внутрішнє законодавство не завжди вимагає провести слухання в Адміністративному суді. Суд також постановив, що відмова у розгляді може бути обґрунтованою у справах, що стосуються лише правових питань обмеженого характеру (Allan Jacobsson v. Sweden (No. 2) (Аллан Якобсон проти Швеції), §§ 48-49; Valovб and Others v. Slovakia (Валова та інші проти Словакії), §§ 65-68) або які не несуть певної складності (Varela Assalino v. Portugal (Варела Ассаліно проти Португалії) (dйc.); Speil v. Austria (Шпайль проти Австрії)).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 36, 39-40, 44, 45, 166-167, 195, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 за вхід. №20614/19 від 07.06.2019 р. про відвід по судді Цховребовій М. Г. по справі №420/1361/19.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.