Справа № 200/3260/19-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 р. Справа№200/3260/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення невиплаченої винагороди, моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08592158, 87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 32). Просив стягнути невиплачену винагороду поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду в розмірі 51600 грн.; моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Позов вмотивовано тим, що позивач у період з 04.06.2014 по 06.11.2015 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України. Всупереч вимог п.2 Постанови КМУ від 04.06.2014 №158 позивачу не здійснена виплата винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.
11 березня 2019 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
20 березня 2019 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкладено розгляд справи до 8 квітня 2019 року.
8 квітня 2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в період з 04.06.2014 до 31.03.2015 винагорода за безпосередню участь в АТО не нараховувалась та не виплачувалась оскільки відсутні підтверджуючі документи щодо безпосередньої участі позивача у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду; за період з 01.04.2015 до 31.10.2018 ОСОБА_1 була нарахована та виплачена винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду за квітень 2015 року в сумі 1436,00 грн. (10 діб), травень 2015 року 633,00 грн. (4 доби), червень 2015 року 1210,00 грн. (10 діб), липень 2015 року 1414,00 грн. (10 діб), серпень 2015 року 4411,00 грн. (30 діб), вересень 2015 року 1064,00 грн. (7 діб), жовтень 2015 року 717,00 грн. (4 доби). Вимог щодо стягнення моральної шкоди є також безпідставними. Просив відмовити у задоволені позовних вимог. (а.с.37-41).
17 квітня 2019 року позивачем надана відповідь на відзив, в якій зазначено, що за час служби в органах міліції з 07.04.2014 по 06.11.2015 позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, про що була видана довідка ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 №11487/АБ. Жодної виплати за період з 01.01.2015 по 06.11.2015 позивач не отримував. Вважає, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції повинна виплачуватися за весь період. Щодо моральних страждань, зазначив, що порушення прав особи саме по собі тягне моральні страждання і виникнення моральної шкоди, тому не потрібно доводити цей факт.
24 квітня 2019 року відповідачем надано заперечення, в якому викладені обставини аналогічні тим, що зазначені у відзиві.
13 травня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 3 червня 2019 року.
У судове засідання призначене на 3 червня 2019 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивачем надано клопотання про розгляд справи без його участі. За таких обставин суд визнав за необхідне провести судове засідання в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 04.10.2003 по 06.11.2015 проходив службу в Першотравневому РО УМВД України в донецькій області, а у період з 07.11.2015 по 10.08.2018 в Національній поліції України.
У довідці Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області від 06.11.2015 № 11487/Нч зазначено, що ОСОБА_1 в період з 07.04.2014 по 06.11.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.
17 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо отриманого грошового забезпечення з 01.12.2013 по 10.08.2018.
5 листопада 2018 року Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області надано лист №Ч-184/26/02-2018 додатком до якого є довідка про нараховане та виплачене грошове забезпечення із зазначенням обов`язкових відрахувань за період проходження служби в Першотравневому РВ ГУМВС України в Донецькій області з 01.12.2013 по 06.11.2015 та за період проходження служби в ГУНП України в Донецькій області з 07.11.2015 по 10.08.2018.
З довідки від 05.11.2018 №55 вбачається, що грошове забезпечення складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавку за стаж служби, премії, доплати.
Позивач вважає, що виплата винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду за період з 04.06.2014 по 06.11.2015 у розмірі 51600,00 грн. не здійснена, що є спірною обставиною у справі.
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що антитерористична операція це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.
Згідно ст. 5 вказаного Закону Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.
Питання виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції було врегульовано пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету", відповідно до якого за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць, а також виданим на виконання цієї постанови наказом Міністерства внутрішніх справ України № 719 від 23 липня 2014 року.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2014 року №158 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 719 від 23.07.2014, яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.
Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.
Пунктом 2 наказу № 719 від 23.07.2014 встановлено: "Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ".
Аналогічні приписи щодо виплати винагороди військовим службовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичного операції закріплені в частині першій постанови КМУ від 31.01.2015 № 24 "Про особливості виплати винагороди військовим службовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичного операції".
Пунктом 3 вказаної постанови затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1.
При цьому відповідно до п. 6 постанови № 24 визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 158 у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3 тис. гривень, у розрахунку на місяць.
Разом із цим Порядком № 49 врегульовано (з 10 лютого 2015 року) порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
Згідно п. 6 розділу 1 даного Порядку виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій».
Пунктами 1, 2, 3 розділу ІІ Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).
Згідно п. 7 розділу ІІ Порядку № 49 безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких обєктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується: - журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки); - бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтвердними документами є: - бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення обєктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання; - запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких обєктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; - постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.
Наказом МВС № 123 «Про деякі питання відрядження до зони АТО» передбачено, зокрема, начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях <…> під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків (п. 1).
Відповідно до п. 3 даного наказу начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях <…> до 5 числа надавати до ДФЗБО МВС списки осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.
Згідно п. 4 наказу Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях <…> відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві <…> на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.
З аналізу наведених норм вбачається, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції (далі АТО) виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. Потім, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.
Як встановлено судом, безпосередня участь позивача з 07.04.2014 по 06.11.2015 в проведенні антитерористичної операції території Донецької області підтверджена наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 21.10.2015 № 294.
Довідкою від 06.11.2015 №11487/Нч Головне управління Національної поліції в Донецькій області підтвердило, що позивач дійсно в період з 07.04.2014 по 06.11.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Донецької області.
Однак, суд приймає до уваги те, що посилання відповідача про те, керівництвом ГУМВС України в Донецькій області та начальником Першотравневого РО УМВД України у Донецькій області не видавались накази про залучення ОСОБА_1 до виконання заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою тощо.
Відсутність відповідних наказів про залучення позивача до безпосередньої участі у виконанні заходів АТО у період з 04.06.2014 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 06.11.2015 унеможливлює вирішення питання про нарахування позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 04.06.2014 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 06.11.2015.
Разом з тим, згідно частин 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Згідно ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Отже, враховуючи відсутність доказів на підтвердження доводів позивача щодо виконання ним завдань, пов`язаних з участю в антитерористичній операції, за період з 04.06.2014 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 06.11.2015, а також беручи до уваги те, що виконання службових обов`язків в містах, які відносяться до зони проведення антитерористичній операції, в даному випадку у м. Мангуш Донецької області, де позивач проходив службу, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні антитерористичній операції, суд приходить до висновку про необхідність відсутність підстав для виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду за період з 04.06.2014 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 06.11.2015.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 № 805/4523/16-а, провадження №№ К/9901/20506/18, К/9901/20508/18, в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 №360/3065/18.
Щодо виплати винагороди за період з 01.04.2015 по 31.10.2015 суд зазначає наступне.
Начальником Головного управління МВС України Донецькій області, на виконання вимог наказу МВС України від 23.07.2014 №719 видано накази про виплату винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх прав ГУМВС в області за участь в антитерористичній операції, а саме:
06.07.2015 наказ №1495 про виплату винагороди за квітень 2015 року, в т.ч. старшому дільничному інспектору міліції Першотравневого РВ ГУ МВС України в Донецькій області Чітчян В.Ш. за безпосередню участь в антитерористичній операції тривалістю 10 днів у розмірі 1436,00 грн.;
06.07.2015 наказ №1499 про виплату винагороди за травень 2015 року за безпосередню участь в антитерористичній операції тривалістю 4 дні у розмірі 633,00 грн.;
18.08.2015 наказ №1786 про виплату винагороди за червень 2015 року за безпосередню участь в антитерористичній операції тривалістю 9 днів у розмірі 1210,00 грн.;
16.09.2015 наказ №2013 про виплату винагороди за липень 2015 року за безпосередню участь в антитерористичній операції тривалістю 9 днів у розмірі 1414,00 грн.;
16.09.2015 наказ №2014 про виплату винагороди за серпень 2015 року за безпосередню участь в антитерористичній операції тривалістю 30 днів у розмірі 4411,00 грн.;
06.11.2015 наказ №2456 про виплату винагороди за вересень 2015 року за безпосередню участь в антитерористичній операції тривалістю 30 днів у розмірі 1064,00 грн.;
06.11.2015 наказ №2457 про виплату винагороди за жовтень 2015 року за безпосередню участь в антитерористичній операції тривалістю 4 дні у розмірі 717,00 грн.
Суд враховує, що відповідачем на підтвердження виплати нарахованої винагороди за квітень 2015 року в сумі 1436,00 грн., травень 2015 року 633,00 грн., червень 2015 року 1210,00 грн., липень 2015 року 1414,00 грн., серпень 2015 року 4411,00 грн., вересень 2015 року 1064,00 грн., жовтень 2015 року 717,00 грн. надані наказа та відомості, згідно яких здійнювались виплати у повному обсязі.
Враховуючи зазначене, беручи до уваги приписи ст.ст. 242, 72, 77 КАС України суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду в розмірі 51600,00 грн. задоволенню не підлягають.
Суд враховує, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. є похідними від вимоги про стягнення невиплаченої винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 51600,00 грн., а отже не підлягають задоволенню.
Питання по судових витратах, судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08592158, 87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 32) про стягнення невиплаченої винагороди, моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кошкош О.О.