Справа № 219/3309/19
Суддя: Медінцева Н. М.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/3309/19
Провадження № 2-а/219/64/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Волохіній Г.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мироненка Андрія Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

27 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, який в подальшому 05 квітня 2019 року уточнив, до інспектора 1 роти БПП в м. Краматорськ відділення УПП в Донецькій області молодшого лейтенанта поліції Мироненка Андрія Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 509555 від 20 березня 2019 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 20 березня 2019 року інспектором патрульної поліції 1 роти молодшим лейтенантом Мироненко Андрієм Васильовичем було винесено постанову серії НК № 509555 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , 20 березня 2019 року о 09-41 год. на автодорозі М-03 Харків-Довжанськ на 671 км керував транспортним засобом поза населеним пунктом, що мав технічну несправність, з якою відповідно до встановлених правил експлуатації його забороняється, а саме: не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив п. 31.4.3в) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню за таких підстав. Так, частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Однак, його транспортний засіб був зупинений о 09-41 год., тобто у світлу пору доби. Після того, як з`ясувалася причина зупинки, а саме тускло горіла ліва фара в режимі ближнього світла, він вийшов з машини та усунув цю несправність у присутності інспектора Мироненка А.В. , що сталася під час руху транспортного засобу, оскільки перед виїздом транспортний засіб було ним перевірено та все працювало. Він почав спілкуватися з інспектором Мироненко А.В. та надав йому докази того, що він усунув недоліки лівої фари в режимі ближнього світла і вона горить, а також став доказувати, що у світлу пору доби він не міг побачити, горить чи не горить лампа під час руху транспортного засобу. А також, що у світлу пору доби це не є порушенням згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП, пояснив це інспектору в усній формі, на що інспектор не відреагував та виписав йому постанову серії НК № 509555. Зазначає, що накладати штраф за порушення правил користування зовнішніми світловими приладами неправомірно. Невикористання ближнього світла фар, як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, слід розцінювати тільки у випадках, коли водії їдуть без включених фар у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості. До цього їх чітко зобов`язує інший пункт ПДР - п. 19. Вказав, що на долученому до адміністративного позову відеозаписі чітко видно, що це було у світлу пору доби і досить гарна видимість. Таким чином, враховуючи, що він правил дорожнього руху не порушував, враховуючи відсутність будь-яких підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 24 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та, посилаючись на підстави та обставини, викладені в адміністративному позові, просив його задовольнити. Зазначив, що ним відповідно до вимог ПДР перед початком руху було перевірено технічну справність основних елементів авто: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному стані. Ці пояснення він надавав інспектору, але, не зважаючи на це, ним було складено постанову про порушення ПДР. Він на місці усунув недоліки роботи лівої фари, оскільки тускло горіла ліва фара в режимі роботи ближного світла фар. Інспектор поліції з власних міркувань, не встановивши всіх обставин, прийняв рішення на власний розсуд. Тому дії працівника поліції вважає протиправними, безпідставними, а прийняте рішення незаконним, бездоказовим.

Відповідач - інспектор 1 роти БПП в м. Краматорськ відділення УПП в Донецькій області молодший лейтенант поліції Мироненко А.В. у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. 11 травня 2019 року за № ЕП-1404 та 14 травня 2019 року за № 14276 від відповідача Мироненка А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Під час патрулювання 20 березня 2019 року інспектор роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Словянськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мироненко А .В . виявив порушення правил дорожнього руху. А саме, водій автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автошляхом М-03 Харків-Довжанський, керував транспортним засобом, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, чим порушив п. 31.4.3в) ПДР. Після чого поліцейський підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив причину звернення і перевірки документів та попросив пред`явити документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4а) ПДР. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 31.4.3в) ПДР, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 . Перед цим водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, зазначив, що позивач не заперечує той факт, що в нього не працювала лампа лівої фари в режимі ближнього світла, а також те, що з відеозапису чітко вбачається рух з зазначеною технічною несправністю. Посилається на те, що поліцейський патрульної поліції врахував вся обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно виніс постанову. Вважає, що позивач умисно намагається ввести суд в оману та надає неправдиві свідчення у своїй позовній заяві з метою уникнути відповідальності за скоєне ним правопорушення. Просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову від 20 березня 2019 року серії НК № 509555 без змін. Також просить проводити розгляд адміністративної справи без участі відповідача. До відзиву на позовну заяву додав лазерний носій DVD-R із відеофайлами з персонального нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КУпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 20 березня 2019 року інспектором роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мироненко Андрієм Васильовичем було винесено постанову серії НК № 509555 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 3).

Як вбачається з даних зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , 20 березня 2019 року о 09-41 год. на автошляху М-03 Харків-Довжанськ на 671 км керував транспортним засобом поза населеним пунктом, що мав технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, а саме: не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, чим порушив п. 31.4.3в) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.Крім того, на вказаній постанові зазначено, що велася відеофіксація на BODY CAM № АН00035, АН00074 (а.с. 3).

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище, постанова про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 121 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п.п. 9.1г) п. 9.1 ПДР, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом.

Пунктом 9.8 ПДР передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Необхідність увімкнення додаткового освітлення, в тому числі, у світлу пору доби, пояснюється необхідністю позначення механічних транспортних засобів, що рухаються.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Згідно з п. 31.4 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, зокрема, таким вимогам: п. 31.4.3в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

В той же час, відповідно до п. 31.5 ПДР, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України, належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосуванняКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що з відеозапису чітко вбачається рух позивача ОСОБА_1 з вищезазначеною технічною несправністю.

Так, у судовому засіданні досліджено відеозапис з лазерного носія DVD-R із відеофайлами з персонального нагрудного відеореєстратора поліцейського Мироненка А.В. BODY CAM № АН00035, АН00074, з якого видно, що на автомобілі позивача ОСОБА_1 при русі по автошляху поза населеним пунктом були увімкнені лампи фар в режимі ближнього світла. Однак лампа лівої фари в режимі ближнього світла горіла тускло та всередині, що позивач не міг побачити у світлу пору доби. Позивач пояснив, що у нього на панелі всередині автомобіля горів індикатор того, що лампи фар в режимі ближнього світла увімкнені. Припускає, що, можливо, ліва фара стала тускло працювати в режимі ближнього світла, коли він в`їхав до ями під час руху. До того ж, позивач посилається на те, що він після зупинки його поліцейськими на місці усунув виявлені поліцейськими недоліки та вказав їм про це. Також з відеозапису видно, що інспектор пояснив ОСОБА_1 , що він порушив вимоги п. 31.4.3в) та п. 9.8 ПДР, проте, у постанові серії НК № 509555 інспектором не зазначено про порушення ОСОБА_1 . п. 9.8 ПДР, хоча при викладенні суті правопорушення інспектором зазначено, що ОСОБА_1 рухався поза населеним пунктом.

Позивачем ОСОБА_1 заперечується факт порушення ним п. 31.4.3в) ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки перед виїздом він перевіряв свій транспортний засіб та все працювало. При початку руху поза населеним пунктом він увімкнув ближнє світло фар. У дорозі він не міг побачити несправність лівої фари в режимі ближнього світла, оскільки він їхав у світлу пору доби. Зазначив, що у нього горіла ліва фара в режимі ближнього світла, але тускло та всередині, що він не міг побачити у світлу пору доби. Припускає, що, можливо, ліва фара стала тускло працювати в режимі ближнього світла, коли він в`їхав до ями під час руху. До того ж, посилається на те, що він після зупинки його поліцейськими на місці усунув виявлені поліцейськими недоліки, тобто він міг продовжувати рух далі у світлу пору доби.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказане у постанові порушення, не є порушенням, яке передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки позивач ОСОБА_1 рухався у світлу пору доби та міг продовжувати рух у світлу пору доби до місця стоянки або ремонту. Крім того, він на місці усунув недоліки роботи лампи лівої фари в режимі ближнього світла.

Фактично, рух без увімкнених фар - відповідальність за це порушення настає згідно статті 125 КУпАП, як за «інші порушення правил дорожнього руху» і тягне за собою лише попередження.

Однак, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду переконливих доказів на доведення законності складеної постанови та не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Таким чином, судом встановлено що при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б їх обґрунтовували, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача об`єктивної сторони правопорушення, а тому і відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, що, в свою чергу, є підставою для задоволення позову, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, оскільки обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 121, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78,139, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мироненка Андрія Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мироненка Андрія Васильовича серії НК № 509555 від 20 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. - скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Місце реєстрації позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Місцезнаходження відповідача - інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мироненка А.В.: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Радгоспна, 20.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 06 червня 2019 року.

Суддя Н.М. Медінцева

Справа № 219/319/19

Провадження № 2/219/1003/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хомченко Л.І.,

секретар Останкевич Є.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_5 ,

представник позивача ОСОБА_6 ,

відповідача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В :

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду пов`язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін на що може бути витрачено значний час суд вважає на необхідне постановити вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст. 4,5,6, 12,13, 77-81, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , і.н. НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , і.н. НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , борг у сумі 192000,00 грн. (сто дев`яносто дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , і.н. НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , і.н. НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду у розмірі 1920 грн. 00 коп. (одна тисяча дев`ятсот двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з часу його проголошення через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Л. І. Хомченко