Справа № 620/1235/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/1235/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

представника позивача - Танцюри О.І.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Спеціалізоване мисливське підприємство ''Моровське'' до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області про скасування припису,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване мисливське підприємство «Моровське» (далі ТОВ «СМП «Моровське») 26.04.2019 (відповідно до відбитку штампу) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (далі ДЕІ у Чернігівській області), у якому просить скасувати припис від 05.04.2019 №10/06, складений відповідачем.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваний припис не відображає суть порушення, його співвідношення з фактичними обставинами справи та вимогами діючого законодавства України. В приписі міститься формальне обґрунтування порушення, оскільки наявне лише посилання на статті 18, 21, 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». Позивач зазначає, що ТОВ «СМП «Моровське», з дотриманням чинного законодавства, використовує у власній діяльності спірні споруди для забезпечення проведення заходів, спрямованих на охорону та відтворення тварин, унеможливлення виникненню техногенних ситуацій на території угідь, таких як лісові пожежі, а також задля виявлення та протидії браконьєрству.

Ухвалою судді від 06.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, надав відзив та зазначив, що у ході планової рейдової перевірки на території ТОВ «СМП «Моровське» в господарській зоні РЛП «Міжрічинський» виявлено 9 мисливських (оглядових) веж та 1 вольєр на землях ДП «Чернігівський військовий лісгосп», що є порушенням вимог статей 18, 21, 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Щодо твердження позивача про використання даних споруд для спостереження та обліку тварин, а не для полювання, вважають, що законодавством взагалі заборонено знаходження останніх в господарській зоні регіонального ландшафтного парку, тому докази полювання, в даному випадку, не є обов`язковими. Крім того, мисливські вежі, які знаходяться у квадратах 99 та 195 переведені в розряд веж для спостереження, тому, вважають, що споруди, які є у позивача, можуть застосовуватись і для полювання і для спостереження.

Ухвалою суду від 20.05.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та залученні до участі в справі як третьої особи Міністерства екології та природних ресурсів України і Благодійної організації «Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва «Київський еколого-культурний центр».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «СМП «Моровське» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.07.2008 внесено відповідний запис. Згідно довідки АБ №400125, товариство має право здійснювати наступну діяльність: 01.50.0 мисливство; 01.25.0 розведення інших тварин, 02.02.0 надання послуг у лісовому господарстві, 92.62.0 інша діяльність і сфері спорту, 05.01.0 рибальство; надання послуг у рибальстві. Свою діяльність позивач здійснює на підставі Статуту, затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «СМП «Моровське» (а.с. 33-47, 49, 50).

Рішенням двадцять шостої сесії п`ятого скликання Чернігівської обласної ради від 11.09.2009 ТОВ «СМП «Моровське» надано у користування мисливські угіддя для ведення мисливського господарства, площею 7,092 га, терміном на 25 років, відповідно до отриманих погоджень.

Як вбачається зі змісту вказаного рішення, передані позивачу угіддя є частиною мисливських угідь ТОВ «Міжріченське».

У свою чергу, рішенням другої сесії двадцять четвертого скликання Чернігівської обласної ради від 20.06.2002 на території Козелецького району Чернігівської області створено ландшафтний парк «Міжрічинський», який відповідно до Положення про регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» є природоохоронною рекреаційною установою регіонального значення та входить до складу природно-заповідного фонду України (а.с. 71-76).

05.04.2019 посадовими особами ДЕІ у Чернігівській області, згідно із наказами від 01.04.2019 №266, 267, проведено рейдову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Чернігівського та Козелецького районів в межах регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Міжрічинський» (а.с. 64-66, 69-70).

За результатами перевірки складено акт рейдової перевірки по контролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства від 05.04.2019 №24/06 (а.с. 67-68), у якому зазначено, що в ході планової рейдової перевірки в межах об`єкту природного заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» на території Чернігівського та Козелецького районів Чернігівської області обстежено територію об`єкту природно-заповідного фонду на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства та стан дотримання користувачами мисливських угідь, які здійснюють свою господарську діяльність на території регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», рекомендацій по винесенню за межі природоохоронної установи мисливських веж та вольєрів, наданих ДЕІ у Чернігівській області під час позапланових заходів державного нагляду (контролю).

Встановлено, що на момент перевірки мисливські вежі та вольєри, виявлені під час позапланових перевірок, проведених протягом грудня 2018 січня 2019, та рекомендовані користувачам мисливських угідь для винесення за межі природоохоронної установи, добровільно не демонтовано та не перенесено. Зокрема, на території мисливських угідь ТОВ «СПМ «Моровське», в господарській зоні регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» виявлено 9 мисливських (оглядових) веж та 1 вольєр на землях ДП «Чернігівський військовий лісгосп» (кв. 369, АДРЕСА_1 , 390, 408, 518) та ДП «Остерський військовий лісгосп» (кв. 16, 24, 35, 58), що є порушенням статей 18, 21, 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд» та не відповідає вимогам Положення «Про регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський».

Враховуючи викладені в акті порушення, 05.04.2019 ДЕІ у Чернігівській області винесено позивачу припис №10/06, яким ТОВ «СПМ «Моровське» зобов`язано: у термін до 12.04.2019 забезпечити вжиття заходів по перенесенню мисливських веж, встановлених в господарській зоні РЛП «Міжрічинський» в мисливських угіддях ТОВ «СПМ «Моровське» за межі території природоохоронної установи; у термін до 06.05.2019 забезпечити вжиття заходів по перенесенню мисливського вольєру, облаштованого в господарській зоні РЛП «Міжрічинський» в мисливських угіддях ТОВ «СПМ «Моровське» за межі території природоохоронної установи (а.с. 31-32).

Вважаючи вказаний припис протиправним, ТОВ «СПМ «Моровське» звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначені Законом України від 16.06.1992 №2456-ХІІ «Про природно-заповідний фонд України» (далі Закон №2456).

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону №2456, межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно із частиною першою статті 23 Закону №2456 регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Відповідно до статті 8 Закону №2456, збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду забезпечується шляхом: встановлення заповідного режиму; організації систематичних спостережень за станом заповідних природних комплексів та об`єктів; проведення комплексних досліджень з метою розробки наукових основ їх збереження та ефективного використання; додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, здійснення оцінки впливу на довкілля; запровадження економічних важелів стимулювання їх охорони; здійснення державного та громадського контролю за додержанням режиму їх охорони та використання; встановлення підвищеної відповідальності за порушення режиму їх охорони та використання, а також за знищення та пошкодження заповідних природних комплексів та об`єктів; проведення широкого міжнародного співробітництва у цій сфері; проведення інших заходів з метою збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 21 Закону України від 22.02.2000 №1478-ІІІ «Про мисливське господарство та полювання» передбачено, що для потреб мисливського господарства користувачі мисливських угідь мають право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, будувати на мисливських угіддях необхідні будівлі та біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів та не заперечувалось представниками сторін у судовому засіданні, ДЕІ у Чернігівській області вважає, що ТОВ «СМП «Моровське» порушено вимоги природоохоронного законодавства, оскільки під час рейдової перевірки було виявлено 9 мисливських (оглядових) веж та 1 вольєр на переданих позивачу для користування мисливських угіддях, а саме: квартали 369, 326, 390, 408, 418 на землях ДП «Чернігівський військовий лісгосп» та квартали 16, 24, 35, 58 на землях ДП «Остерський військовий лісгосп».

Однак, суд вважає наведені висновки ДЕІ у Чернігівській області необґрунтованими, враховуючи таке.

25.09.2009 між ТОВ «СМП «Моровське» та Чернігівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства було укладено договір про умови ведення мисливського господарства, з додатками (а.с. 15-19).

Пунктом 2.1 Договору установлено, що ТОВ «СМП «Моровське» має право, у тому числі, у встановленому законодавством порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, зводити у мисливських угіддях необхідні будівлі і біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок, а також усі права відповідно до статті 30 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Користуючись наданим правом, ТОВ «СМП «Моровське» на землях ДП «Чернігівський військовий лісгосп» та на землях ДП «Остерський військовий лісгосп» було розміщено біотехнічні споруди, зокрема, вишки для спостереження. Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, розташування спірних веж позивачем погоджено із ДП «Чернігівський військовий лісгосп» (лист від 24.12.2012 №07), ДП «Остерський військовий лісгосп» (листи від 24.12.2012 №8 та від 23.04.2013 №614) (а.с. 25-27).

Також позивачем розміщено на території РЛП «Міжрічинський» вольєр, орієнтовною загальною площею 130 га, для напіввільного утримання мисливських (диких) тварин та перетримки завезених для розселення диких тварин. Вказаний вольєр розташований згідно із отриманими ТОВ «СМП «Моровське» погодженнями від: РЛП «Міжрічинський» (листи від 25.03.2011 №5, від 16.03.2015 №08), Чернігівського обласного управління лісового та мисливського господарства (лист від 22.04.2011 №03/684), ДП «Остерський військовий лісгосп» (листи від 28.03.2011 №104, від 10.02.2015 №54), Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області (лист від 06.04.2011 №06-06/905), Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської ОДА (лист від 17.03.2015 №04-05/529) (а.с. 21-24, 28-30).

У судовому засіданні представник ТОВ «СМП «Моровське» зазначив, що спірні вежі та вольєр використовуються включно для спостереження та обліку тварин, їх розведення, що відповідає видам діяльності товариства.

За наведених обставин, суд вважає, що ТОВ «СМП «Моровське» доведено належними та допустимими доказами, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, що, зокрема, спірні вежі є саме спостережними вежами, а не мисливськими, які використовуються позивачем з урахуванням положень чинного законодавства і вони не є самовільно збудованими. Також не є самовільно збудованим і вольєр, розміри та призначення якого узгоджені із уповноваженими організаціями, установами.

Крім того, суд звертає увагу, що законодавством, яке регулює спірні відносини, не надано визначень та характеристики мисливським вежам та спостережним вежам. Більш того, представники відповідача у судовому засіданні зазначили, що останні мають візуально однаковий вигляд.

Враховуючи наведене, за відсутності доказів здійснення незаконного полювання з використанням спірних веж, суд критично ставиться до доводів ДЕІ у Чернігівській області, що останні є мисливськими, оскільки зазначене є припущенням та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Окрім того, суд зазначає, що оскаржуваний припис винесений відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час планової рейдової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

При цьому, в графі «обґрунтування» припис містить зазначення норм Закону України «Про природно-заповідний фонд України», а саме: статті 18, 21 та 24.

Слід зазначити, що статтею 18 вказаного Закону встановлюється структура території та особливості управління біосферними заповідниками, в той час як спірні правовідносини стосуються території регіонального ландшафтного парку, що в Законі України «Про природно-заповідний фонд України» визначає Глава 4, а тому посилання відповідача у приписі на статтю 18 Закону є необґрунтованим.

У свою чергу, відповідно до статті 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків.

Так, згідно зі статтею 21 Закону на території національних природних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей встановлюється диференційований режим щодо їх охорони, відтворення та використання згідно з функціональним зонуванням:

заповідна зона - призначена для охорони та відновлення найбільш цінних природних комплексів, режим якої визначається відповідно до вимог, встановлених для природних заповідників;

зона регульованої рекреації - в її межах проводяться короткостроковий відпочинок та оздоровлення населення, огляд особливо мальовничих і пам`ятних місць; у цій зоні дозволяється влаштування та відповідне обладнання туристських маршрутів і екологічних стежок; тут забороняються рубки лісу головного користування, промислове рибальство, мисливство, інша діяльність, яка може негативно вплинути на стан природних комплексів та об`єктів заповідної зони;

зона стаціонарної рекреації - призначена для розміщення готелів, мотелів, кемпінгів, інших об`єктів обслуговування відвідувачів парку; тут забороняється будь-яка господарська діяльність, що не пов`язана з цільовим призначенням цієї функціональної зони або може шкідливо вплинути на стан природних комплексів та об`єктів заповідної зони і зони регульованої рекреації;

господарська зона - у її межах проводиться господарська діяльність, спрямована на виконання покладених на парк завдань, знаходяться населені пункти, об`єкти комунального призначення парку, а також землі інших землевласників та землекористувачів, включені до складу парку, на яких господарська та інша діяльність здійснюється з додержанням вимог та обмежень, встановлених для зон антропогенних ландшафтів біосферних заповідників.

На території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території національного природного парку.

Зонування території національного природного парку, рекреаційна та інша діяльність на його території провадяться відповідно до Положення про національний природний парк та Проекту організації території національного природного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Забороняється проведення рубок головного користування та всіх видів поступових та суцільних рубок, вирубування дуплястих дерев, а також добування піску та гравію в річках та інших водоймах у заповідній зоні національних природних парків.

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що відповідач в оскаржуваному приписі зазначив про порушення ТОВ «СМП «Моровське» норм, які регламентують функціональне зонування регіональних ландшафтних парків та не містять будь-яких приписів відносно біотехнічних споруд, а також заборони їх розміщення на території парків.

Враховуючи вказане та зважаючи на наявні погодження щодо розміщення біотехнічних (оглядових) веж та вольєру на території ТОВ «СМП «Моровське», суд погоджується з доводами позивача, що відсутність оглядових веж та вольєру унеможливить виконання ТОВ «СМП «Моровське» цілого ряду завдань, що може негативно позначитися на діяльності парку в цілому та призвести до браконьєрства, зменшення популяції диких тварини та інших негативних наслідків.

Окремо суд звертає увагу на те, що наказ на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 267 від 01.04.2019 винесено на підставі, зокрема, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та плану роботи Держекоінспекції у Чернігівській області на 2019 рік.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон №877) планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Частина четверта статті 5 вказаного Закону передбачає, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 7 Закону №877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Однак, з наданого відповідачем плану не вбачається, що ТОВ «СМП «Моровське» є у плані перевірок на 2019 рік. При цьому наказ на проведення планової перевірки не містить найменування суб`єкта господарювання щодо якого буде здійснено цей плановий захід нагляду, а зважаючи на матеріали справи посвідчення на проведення заходу державного нагляду відповідачем не видавалось.

Крім того, відсутні жодні підтвердження про направлення повідомлення суб`єкту господарювання щодо проведення планового заходу державного нагляду.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону №877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Так, відповідно до наданого відповідачем акта перевірки № 05.04.2019 №24/06, останній складено стосовно ТОВ «СМП «Моровське», а також ще декількох суб`єктів господарювання. Також акт не містить детального опису виявлених порушень, з посиланням на норму законодавства, яку саме було порушено позивачем, та складений в одному примірнику, підписаному лише посадовими особами ДЕІ у Чернігівській області.

Також припис від 05.04.2019 №10/06 не містить посилання на акт перевірки, яким зафіксовані порушення вимог природоохоронного законодавства.

Крім того, наказом від 01.04.2019 №267 передбачено проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, а фактично було проведено рейдову перевірку ТОВ «СМП «Моровське», про що зазначено і в акті.

Однак, такий захід державного нагляду (контролю) як «рейдова перевірка» не передбачений жодним чинним нормативно правовим актом.

Зокрема, статтею 1 Закону №877 визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

При цьому, суд вважає, що надані представником відповідача судові рішення не є належними доказами на підтвердження законності «рейдових перевірок».

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу, що з поданих письмових доказів не встановлено, а відповідачем не доведено факту використання позивачем оглядових веж та вольєру для полювання чи іншої діяльності, яка заборонена чинним законодавством, а встановлення таких веж та вольєру не суперечить приписам статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». Крім того, нормами вказаного Закону не передбачено жодних заборон щодо їх встановлення на території регіонального ландшафтного парку.

У зв`язку з наведеним, перевіривши оскаржуваний припис ДЕІ у Чернігівській області, суд вважає, що останній не відповідає критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а надані позивачем докази у своїй сукупності свідчать про те, що припис від 05.04.2019 №10/06 є протиправним і прийнятим відповідачем необґрунтовано. Зазначене є підставою для задоволення позовних вимог ТОВ «СМП «Моровське» у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ''Спеціалізоване мисливське підприємство ''Моровське'' (7, вул. Шевченка, буд.2, с. Отрохи, Козелецький район, Чернігівська область, 17021) до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (, вул. Малясова, 12, м. Чернігів, 14017) про скасування припису - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 05.04.2019 №10/06.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Спеціалізоване мисливське підприємство ''Моровське'' судові витрати в сумі 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2019 року.

Суддя С.В. Бородавкіна