Справа № 620/385/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/385/19 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довідного грошового утримання за періоди: з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 04.12.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.01.2019;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання за періоди: з 01.01.2018 по 31.07.2018 за довідкою від 01.08.2018 № 7-12/41, з 04.12.2018 по 31.12.2018 за довідкою від 11.12.2018 № 7-12/100 та з 01.01.2019 по 31.01.2019 за довідкою від 14.01.2019 № 7-12/15.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довідного грошового утримання ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 04.12.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.01.2019.

Зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання за періоди: з 01.01.2018 по 31.07.2018 за довідкою від 01.08.2018 № 7-12/41, з 04.12.2018 по 31.12.2018 за довідкою від 11.12.2018 № 7-12/100 та з 01.01.2019 по 31.01.2019 за довідкою від 14.01.2019 № 7-12/15.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, у відповідності до положень ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку у Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Так, в серпні 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018, втім, відповідач відмовив їй у здійсненні перерахунку з 01.01.2018, посилаючись на те, що перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки про суддівську винагороду, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 01.08.2018 № 7-12/41 підлягає з 01.08.2018, а не з 01.01.2018.

Також, 12.12.2018 та 15.01.2019 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», додавши до заяви довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставні від 11.12.2018 № 7-12/100, видану Апеляційним судом Чернігівської області, станом на 04.12.2018 та довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14.01.2019 № 7-12/15, видану Апеляційним судом Чернігівської області, станом на 01.01.2019. Посадовий оклад був зарахований, виходячи з розрахунку величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, розмір посадового окладу було встановлено саме Законом України № 2415, відповідач, вважаючи наступним місяцем після підвищення січень 2019 року та лютий 2019 року відповідно, здійснив перерахунок утримання саме з січня 2019 року та лютого 2019 року, згідно наданих довідок.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України всупереч вимог чинного законодавства, відмовлено позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довідного грошового утримання за періоди: з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 04.12.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.01.2019.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів», визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно з приписами ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010, в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VІІІ та Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Дані положення кореспондують з ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (діє на даний час), якими передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

21.07.2018 в газеті «Голос України» (№ 133) опубліковано Закон України від 15.05.2018 № 2415-VIII «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав». Вказаним Законом внесено зміни до Закону України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема в абз. 2 п. 3 розділу ІІ слово та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017».

Таким чином, дію цього Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме, починаючи з 01.01.2017.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600 гривень. При цьому, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено у розмірі 1762 гривні.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції щодо того, що з 01.01.2018 посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 гривні, а тому, саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Так, Державна судова адміністрація України довела до відома голів судів та начальників територіальних управлінь ДСА України листом від 24.07.2018 №11-1336/18 інформацію, що з 01.01.2018 посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1762 гривні. Одночасно повідомила про необхідність внесення змін до штатних розписів установ, здійснити перерахунку суддівської винагороди з 01.01.2018 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також підготовки довідок про суддівську винагороду з 01.01.2018. (а. с. 9)

З матеріалів справи вбачається, що позивач 16.08.2018 зверталась до відповідача із відповідною заявою, додавши довідку про розмір щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Таким чином, в даному випадку, необхідність проведення перерахунку з 01.01.2018 обумовлена саме наведеними правовими нормами, оскільки дію Закону України від 15.05.2018 № 2415-VIII «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, що знаходить своє відображення безпосередньо в абз. 2 п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

При цьому, колегія суддів вважає помилковим трактування відповідачем пункту 4 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 № 3-1, та, як наслідок, визначення періоду, за який підлягає перерахунку раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до цього пункту, передбачено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Тобто, положення вказаного нормативного акту визначають період, в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом, за який може бути здійснений такий перерахунок. Слід наголосити, що дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в даному випадку, не є тотожним поняттям з датою, з якої позивач набула права на такий перерахунок.

Суд апеляційної інстанції підтримує висновок Чернігівського окружного адміністративного суду, викладений в оскаржуваному рішенні, про те, що пенсійним органом протиправно відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 . саме з 01.01.2018.

Слід зазначити, що 04.12.2018 Конституційним судом прийнято рішення №11-р/2018, згідно якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 3 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд». Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01.01.2011 - 6 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2012 - 8 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2013 - 10 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2014 - 12 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2015 - 15 мінімальних заробітних плат».

Крім того, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 10 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», за яким «суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу», для цілей застосування окремих положень Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» зі змінами.

Так, в ч. 3 резолютивної частини зазначеного рішення вказано, що положення ч. ч. 3, 10 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІII «Про забезпечення права на справедливий суд», які визнані неконституційними п. п.1, 2 резолютивної частини цього рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний суд України в даному рішенні відновив права на отримання посадового окладу у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2015, а також зазначив, що положення ч. 3 ст. 133 Закону № 2453 в редакції Закону № 192 звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів у частині зменшення гарантованого розміру винагороди судді, створює загрозу для незалежності як судді, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддю через розмір його матеріального забезпечення.

За положеннями ст. 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення встановлено ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Як було встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечується, позивач 11.12.2018 зверталась до відповідача із відповідною заявою про перерахунок довічного грошового утримання з судді у відставці з 04.12.2018, додавши довідку № 7-12/100 від 11.12.2018.

Проте, пенсійний орган здійснив перерахунок довічного грошового утримання позивача з 01.01.2019 та виплату провів у лютому 2019 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищезазначене є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці та має проводитися з 04.12.2018, оскільки, в даному випадку, у відповідності до п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, не відбувається зміна розміру щомісячного грошового утримання суддям, а виключно відновлюються раніше порушені права, з дати ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, у даному випадку це 04.12.2018.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 становить 1921 гривня, що також є підставою для проведення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 01.01.2019.

Так, 15.01.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку з підвищенням суддівської винагороди, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2019 (Закон України «Про державний бюджет на 2019 рік»), додавши до заяви довідку № 7-12/15 від 14.01.2019, проте, Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України перерахував щомісячне грошове утримання судді у відставці позивачу лише з 01.02.2019.

Позивач вказує на те, що такими діями відповідач порушив її право на отримання перерахованого щомісячного довічного грошового забезпечення з часу, коли в неї виникло таке право в силу закону, а саме, з 01.01.2019, а не з 01.02.2019.

Колегія суддів зазначає, що вказаний перерахунок обумовлено підвищенням суддівської винагороди через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно Закону України від 23.11.2018 № 2629 «Про державний бюджет на 2019 рік», а дію вказаного закону поширено на весь 2019 рік, в тому числі і на січень 2019 року, що вказує на виникнення права на перерахунок довічного грошового утримання позивачу саме з 01.01.2019, а не з місяця, наступного за місяцем, у якому відбуваються зміни.

Знову ж таки, колегія суддів вважає помилковим посилання апелянта на пункт 4 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 № 3-1, та, як наслідок, визначення періоду, за який підлягає перерахунку раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

У свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, колегія суддів вирішила, згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов