Справа № 480/126/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 р. Справа № 480/126/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Лях О.П.

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2019, суддя В.М. Соколов, м. Суми, повний текст складено 18.02.19 по справі № 480/126/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області треті особи Головне управління Національної поліції України в Сумській області , Глухівський відділ поліції ГУНП в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, третя особа Головне управління національної поліції в Сумській області, Глухівський відділ поліції ГУНП в Сумській області, в якій просив:

- скасувати рішення УДМС України в Сумській області від 04.09.2017 про заборону в`їзду на територію України стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати УДМС України в Сумській області внести відповідні зміни до електронних баз (реєстрів) щодо скасування рішення від 04.09.2017 про заборону в`їзду на територію України стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про виконання чого повідомити позивача та представника позивача;

- зобов`язати УДМС України в Сумській області повідомити керівництво Державної прикордонної служби України, Державної міграційної служби України про скасування рішення Управління ДМС України в Сумській області від 04.09.2017 про заборону в`їзду на територію України стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про виконання чого повідомити позивача та представника позивача.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року позов задоволено.

Скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 04.09.2017 про заборону в`їзду на територію України стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (вул. Г.Кондратьєва, 27, м. Суми, 40000, ) внести відповідні зміни до електронних баз (реєстрів) щодо скасування рішення від 04.09.2017 про заборону в`їзду на територію України стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (вул. Г.Кондратьєва, 27, м. Суми, 40000, ) повідомити Державну прикордонну службу України, Державну міграційну службу України про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 04.09.2017 про заборону в`їзду на територію України стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що Управління Державної міграційної служби України в Сумській області мало обґрунтовані підстави для заборони в`їзду позивачу на територію України, і тому рішення є законним, обґрунтованим, прийнятим уповноваженим органом в порядку та спосіб визначений чинним законодавством України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 13.08.2018 під час спроби перетину державного кордону України Атаніязовим А.А. уповноваженою особою підрозділу охорони державного кордону старшим інспектором ПК 3 групи ІПК ВІПС «Гоптівка» (тип А) ВПС «Дергачі» молодшим лейтенантом Туром В.Г. прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» (а.с.22), а саме у зв`язку з наявністю щодо ОСОБА_1 рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну.

Згідно з інформацією УДМС в Сумській області від 20.11.2018 №5901.10-10464/59.1-18, яка надійшла у відповідь на адвокатський запит 27.11.2018, стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення про заборону в`їзду на територію України від 04.09.2017 строком на п`ять років до 04.09.2022.

Підставою для встановлення заборони в`їзду в Україну строком на п`ять років ОСОБА_1 стало подання Глухівського ВП ГУНП в Сумській області від 18.08.2017 №12477/58/03-17 до УДМС в Сумській області, в якому зазначено, що за наявними даними ОСОБА_2 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності на території Сумської області, а саме:

- 26.11.2014 засуджений Глухівським МРС за ч. 4 ст. 358 КК України;

- 26.11.2014 засуджений Глухівським МРС за ч. 4 ст. 358 КК України.

Суспільна небезпечність перебування ОСОБА_1 на території України полягає у систематичності вчинення кримінальних правопорушень, що супроводжується порушенням громадського порядку, прав і законних інтересів громадян України.

Беручи до уваги те, що перебування на території України ОСОБА_1 може призвести до дестабілізації криміногенної обстановки та систематичних порушень громадського порядку, відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" доцільно прийняти рішення про заборону в`їзду на територію України громадянину Узбекистану ОСОБА_1 терміном на 3 роки (а.с.25).

04.09.2017 УДМС України в Сумській області прийнято Рішення від 04.09.2017 про заборону в`їзду в Україну громадянину Узбекистану ОСОБА_1 строком на 5 років до 04.09.2022 (а.с.15).

УДМС України в Сумській області 04.09.2017 супровідним листом №12477/58/03-17 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України направлено Доручення про заборону в`їзду гр. Узбекистан ОСОБА_1 № 05.1/5719 строком на 5 років (а.с.29).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має чинну посвідку на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 24.04.2018, яка ним особисто отримана 27.04.2018 в УДМС України в Сумській області. Тобто, вже після прийняття оскарженого рішення. Позивач має стійкі соціальні зв`язки в Україні, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей (2 з них громадяни України) та дружину ОСОБА_6 , які постійно проживають на території України, є єдиним годувальником у сім`ї.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" в`їзд; в Україну іноземцю або особі безгромадянства не дозволяється, зокрема, якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Згідно із п.п. "б" пункту 4 Інструкції "Про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства", затвердженою Наказом МВС України від 17.12.2013 №1235, рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними підрозділами за ініціативи підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Як зазначалось вище, судом встановлено, що вироком Глухівського районного суду Сумської області від 26.11.2014 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України. На підставі п. «в» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_1 звільнено від відбуття призначеного покарання (а.с.26-27).

При цьому, підставою для прийняття оскарженого рішення послугувало подання Глухівського ВП ГУНП в Сумській, в якому було зазначено: " ОСОБА_2 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності на території Сумської області, а саме:

- 26.11.2014 засуджений Глухівським МРС за ч. 4 ст. 358 КК України;

- 26.11.2014 засуджений Глухівським МРС за ч. 4 ст. 358 КК України."

Тобто, в поданні містились дані про притягнення ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, при цьому продубльований двічі вирок Глухівського МРС від 26.11.2014.

Отже, Глухівський ВП ГУНП в Сумській області поданням від 18.08.2017 №12477/58/03-17 направив на адресу УДМС України в Сумській області завідомо неправдиві відомості про неодноразове притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, посилаючись при цьому на єдиний вирок Глухівського районного суду Сумської області від 26.11.2014.

Варто зазначити, що ні відповідачем, ні третіми особами не надано суду інформації та підтверджуючих документів, що ОСОБА_1 за період з 26.11.2014 по теперішній час вчиняв інші кримінальні або адміністративні правопорушення та притягався до відповідальності.

При цьому ОСОБА_1 за час з дати постановлення вироку суду 26.11.2014 до 13.08.2018 неодноразово вільно перетинав державний кордон України, у зв`язку з подорожами до Республіки Узбекистан та у зворотному напрямку - до України, що не заперечувалося відповідачем та третіми особами.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вказаний загальновизнаний принцип права також закріплено ст.4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Крім того, ст. 1 Протоколу №7 до Конвенції передбачені процедурні гарантії, що стосуються вислання іноземців, зокрема ч.1: «Іноземець, який законно проживає на території держави, не може бути висланий за її межі інакше ніж на виконання рішення, прийнятого відповідно до закону, і повинен мати можливість:

a) наведення доводів проти свого вислання;

b) перегляду своєї справи; і

c) представлення з цією метою перед компетентним органом або перед особою чи особами, призначеними цим органом.

2. Іноземець може бути висланий ще до того, як він здійснив свої права, передбачені в підпунктах "а", "b" та "с" пункту 1 цієї статті, коли таке вислання є необхідним в інтересах публічного порядку або ґрунтується на міркуваннях національної безпеки.»

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 13 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі по тексту - Закон) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Згідно з ч. 13 ст. 5 Закону підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов`язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, про відрахування з такого закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 має чинну посвідку на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 24.04.2018, яка ним особисто отримана 27.04.2018 в УДМС України в Сумській області (а.с.16). Тобто, вже після прийняття оскарженого рішення. Позивач має стійкі соціальні зв`язки в Україні, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей (2 з них громадяни України) та дружину ОСОБА_6 , які постійно проживають на території України, є єдиним годувальником у сім`ї (а.с.18-20).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення УДМС України в Сумській області від 04.09.2017 про заборону в`їзду на територію України громадянину Республіки Узбекистан ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 по справі № 480/126/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Г.Є. Бершов
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов О.П. Лях
Постанова складена в повному обсязі 06.06.19.