Справа № 460/1104/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2019 року м. Рівне №460/1104/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Швая О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
доЗарічненської районної державної адміністрації
про стягнення середнього заробітку, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернулась до суду з позовом до Зарічненської районної державної адміністрації (далі - Зарічненська РДА, відповідач) про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку в розмірі 38456,00 грн. за період: 21, 22, 23, 26, 28 лютого 2018 року та за період з 01 березня 2018 року по 15 червня 2018 року.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що розпорядженням Зарічненської РДА "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 " від 27 березня 2018 року №35-к їй оголошено догану за вчинення дисциплінарного проступку - прогулу без поважних причин, який полягає у відсутності на службі без поважних причин 21,22,23,26 лютого 2018 року. Разом з тим, вказала, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі №817/1053/18 вказане розпорядження визнано протиправним та скасовано. Також зазначила, що розпорядженням відповідача "Про звільнення ОСОБА_2 " від 15.06.2018 №58-к її звільнено з посади начальника відділу за систематичні прогули без поважних причин за період з 28 лютого 2018 року по 03 травня 2018 року. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі №1740/1823/18 таке розпорядження було визнано протиправним та скасовано. Наголосила, що вказаними судовими рішеннями встановлено незабезпечення відповідачем, передбаченою штатним розписом посадою та заробітною платою, що є порушенням її конституційних прав на працю та оплату праці. З огляду на наведене, просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 13.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 03.06.2019 о 14:30 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечив проти їх задоволення. На обґрунтування своїх заперечень вказав, що у період з 21.02.2018 по 26.02.2018 та з 28.03.2018 по 15.06.2018, за який позивач вимагає стягнення середнього заробітку, остання була відсутня на службі без поважних причин, що відображено в табелі обліку використання робочого часу апарату Зарічненської РДА, як прогул. З огляду на зазначене, відповідач не зобов`язаний нараховувати позивачу заробітну плату. Вказав на те, що судовими рішеннями у справах №817/1053/18 та 1740/1823/18, серед іншого, стверджено те, що невихід позивача на службу не може бути способом захисту права на працю, оскільки не відповідає змісту порушеного права та засадам державної служби. Також відповідач не погоджувався із зазначеним в позовній заяві розрахунком розміру середнього заробітку позивача. За таких обставин, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.51-59).

У судовому засіданні, призначеному на 03.06.2019, представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні, призначеному на 03.06.2019, представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив повністю відмовити у задоволені позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі обставини справи, які мають значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду, які набрали законної сили, ОСОБА_2 була неодноразово поновлена на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області.

Розпорядженням голови Зарічненської районної державної адміністрації "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 " від 27 березня 2018 року №35-к оголошено догану ОСОБА_2 , начальнику відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області за вчинення дисциплінарного проступку, прогулу без поважних причин, який полягає у відсутності на службі без поважних причин 21, 22, 23, 26 лютого 2018 року (а.с.22).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі №817/1053/18 за позовом ОСОБА_2 до Зарічненської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, що набрало законної сили 06 жовтня 2018 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 27 березня 2018 року № 35-к "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 " (а.с.23-29).

Розпорядженням голови Зарічненської районної державної адміністрації "Про звільнення ОСОБА_2 " від 15.06.2018 №58-к позивача звільнено з посади начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області за систематичні прогули без поважних причин 28 лютого 2018 року, 01 березня 2018 року, 02 березня 2018 року, 03 березня 2018 року, 05 березня 2018 року, 06 березня 2018 року, 07 березня 2018 року, 12 березня 2018 року, 13 березня 2018 року, 14 березня 2018 року, 15 березня 2018 року, 16 березня 2018 року, 19 березня 2018 року, 20 березня 2018 року, 21 березня 2018 року, 22 березня 2018 року, 23 березня 2018 року, 26 березня 2018 року, 27 березня 2018 року, 28 березня 2018 року, 29 березня 2018 року, 30 березня 2018 року, 02 квітня 2018 року, 03 квітня 2018 року, 04 квітня 2018 року, 05 квітня 2018 року, 06 квітня 2018 року, 10 квітня 2018 року, 11 квітня 2018 року, 12 квітня 2018 року, 13 квітня 2018 року, 16 квітня 2018 року, 17 квітня 2018 року, 18 квітня 2018 року, 19 квітня 2018 року, 20 квітня 2018 року, 23 квітня 2018 року, 24 квітня 2018 року, 25 квітня 2018 року, 26 квітня 2018 року, 27 квітня 2018 року, 02 травня 2018 року, 03 травня 2018 року (а.с.30-32).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі №1740/1823/18, що набрало законної сили 02.05.2019, позов ОСОБА_2 до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації "Про звільнення ОСОБА_2 " від 15.06.2018 №58-к. Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 16.06.2018. Стягнуто з Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.06.2018 по 21.12.2018 в сумі 62744,00 грн. (шістдесят дві тисячі сімсот сорок чотири гривні 00 коп.) (сума вказана без урахування податків та обов`язкових платежів, які підлягають утриманню під час їх виплати). В задоволенні позову в частині позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 8096,00 грн. відмовлено (а.с.33-42, 92-99).

Вважаючи, що судовими рішеннями в даних справах підтверджується незабезпечення відповідачем права на працю та оплату праці, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно з ч. 2 ст.1 Закону №889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частинами 2, 3 статті 5 Закону №889-VIII передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

За змістом статті 7 цього ж Закону, державний службовець має право на: 1) повагу до своєї особистості, честі та гідності, справедливе і шанобливе ставлення з боку керівників, колег та інших осіб; 2) чітке визначення посадових обов`язків; 3) належні для роботи умови служби та їх матеріально-технічне забезпечення; 4) оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу; 5) відпустки, соціальне та пенсійне забезпечення відповідно до закону; 6) професійне навчання, зокрема за державні кошти, відповідно до потреб державного органу; 7) просування по службі з урахуванням професійної компетентності та сумлінного виконання своїх посадових обов`язків; 8) участь у професійних спілках з метою захисту своїх прав та інтересів; 9) участь у діяльності об`єднань громадян, крім політичних партій у випадках, передбачених цим Законом; 10) оскарження в установленому законом порядку рішень про накладення дисциплінарного стягнення, звільнення з посади державної служби, а також висновку, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання його службової діяльності; 11) захист від незаконного переслідування з боку державних органів та їх посадових осіб у разі повідомлення про факти порушення вимог цього Закону; 12) отримання від державних органів, підприємств, установ та організацій, органів місцевого самоврядування необхідної інформації з питань, що належать до його повноважень, у випадках, встановлених законом; 13) безперешкодне ознайомлення з документами про проходження ним державної служби, у тому числі висновками щодо результатів оцінювання його службової діяльності; 14) проведення службового розслідування за його вимогою з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Частиною 1 статті 50 Закону №889-VIII визначено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Згідно з ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовим рішенням в адміністративних справах №817/1053/18 та №1740/1823/18 встановлено, що 21, 22, 23, 26 лютого 2018 року та у період з 28 лютого 2018 року по 15 червня 2018 року, тобто по дату її звільнення розпорядженням від 15.06.2018 №58-к, позивач не працювала і не отримувала заробіток вимушено, з вини Зарічненської РДА.

Отже, вказаними судовими рішеннями підтверджено перебування ОСОБА_2 у службових відносинах з відповідачем у період: 21, 22, 23, 26 лютого 2018 року та у період з 28 лютого 2018 року по 15 червня 2018 року, а також порушення відповідачем законодавства про працю, шляхом позбавлення позивача можливості заробляти собі на життя працею та отримання заробітної плати у такий період.

Доказів добровільного нарахування та оплати відповідачем заробітної плати позивачу за вказаний період матеріали справи не місять.

Не отримання позивачем заробітної плати є грубим порушенням гарантованих Конституцією України її прав. Окрім того, законна заробітна плата позивача, яка мала б бути їй виплачена, є її власністю, а отже відповідачем порушені також права позивача щодо володіння, користування та розпорядження власністю.

Отже, порушені права позивача мають бути відновлені, при цьому, суд звертає увагу на те, що спосіб відновлення порушеного права повинен бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність відповідача, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на зазначене, позивач, як особа, поновлена на посаді на посаді, внаслідок незаконного звільнення з посади, не одержавши можливість працювати і отримувати заробітну плату через винні дії Зарічненської РДА, що встановлено судовими рішеннями, має право на стягнення середнього заробітку, як особа, яка перебувала у такий період у службових відносинах з відповідачем.

Щодо визначення суми середнього заробітку за вказаний період, суд зазначає таке.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку).

Рішеннями суду, що набрали законної сили від 26.07.2018 у справі №817/1137/18 та від 21.12.2018 у справі №1740/1823/18 встановлено, що середньомісячний розмір заробітної плати ОСОБА_2 відповідно до вимог чинного законодавства у 2018 році становить 10120,00 грн.

У відповідності до вимог ч.4 ст.78 КАС України вказана обставина не потребує доказування.

Поряд з цим, аргументи відповідача, наведені ним у відзиві на позовну заяву, свідчать про його незгоду з висновками рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду у справах №817/1053/18 та №1740/1823/18, що набрали законної сили, а відтак судом до уваги не приймаються.

За таких обставин, сума середнього заробітку, належна до виплати ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу за період: 21, 22 , 23, 26, 28 лютого 2018 року та за період з 01 березня 2018 року по 15 червня 2018 року, становить 38456,00 грн. (2530,00 грн. за 21,22,23,26,28 лютого 2018 року; -30360,00 грн. за березень, квітень, травень 2018 року; 5566,00 грн. за період із 01.06.2018 по 15.06.2018).

Відповідно до п.3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього заробітку за період: 21, 22, 23, 26, 28 лютого 2018 року та за період з 01 березня 2018 року по 15 червня 2018 року 38456,00 грн., визначена без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На переконання суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, не надав суду достатніх, беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірність та обґрунтованість своїх дій. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Підстави для застосування ст. 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Зарічненської районної державної адміністрації (вул. Центральна, 11, смт. Зарічне, Рівненська область, 34000, ) про стягнення середнього заробітку - задовольнити повністю.

Стягнути з Зарічненської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 середній заробіток в розмірі 38456,00 грн. за період: 21, 22 , 23, 26, 28 лютого 2018 року та за період з 01 березня 2018 року по 15 червня 2018 року (сума вказана без урахування податків та обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час їх виплати).

Рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 10120,00 грн. допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10 червня 2019 року.

Суддя Борискін С.А.