Справа № 240/1128/19
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/1128/19

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Рудченко К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Омельчука М .М., Панченко О.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА 101000/2019/200018/2 від 11.01.2019 року Житомирської митниці ДФС Державної фіскальної служби України (надалі - Житомирська митниця); зобов`язати Житомирську митницю повернути йому сплачену різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів - у сумі 24939,83 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем в порушення вимог Митного кодексу України визначено митну вартість транспортного засобу, який було імпортовано позивачем, за резервним методом, а не за ціною договору. Вважає безпідставним проведення коригування митної вартості транспортного засобу, оскільки: позивачем подано достатню кількість документів для оформлення товару за ціною, визначеною у договорі; митний орган відмовив у митному оформленні не через розбіжності числових значень в поданих документах, а враховуючи лише відомості програмного продукту SchwackeNet, який довідником цінової інформації; не застосовані інші методи, окрім резервного, для визначення митної вартості транспортного засобу; не був врахований висновок авто-товарознавчого дослідження. Позивач стверджує, що Житомирською митницею не доведено наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару за першим методом, а тому вважає безпідставним проведення коригування його митної вартості.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.

01.04.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого Житомирська митниця позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Зазначає, що декларантом не подано документ, що підтверджує належність транспортного засобу особі, яка склала рахунок-фактуру; у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру (інвойс); довідка про витрати на транспортування товару не містить маршруту його слідування. Стверджує, що були підстави для коригування митної вартості товару, оскільки заявлена вартість транспортного засобу значно нижча від аналогічного товару, а документи подані на підтвердження його ціни не могли бути використані як такі, що свідчать про дійсну вартість автомобілю. Вказав, що методи визначення вартості товару 2а-2г не могли бути застосовані. Крім цього, в електронній митній декларації декларантом зазначено, що визначення митної вартості автомобілю здійснювалось за резервним (6-им) методом.

08.04.2019 позивачем подано відповідь на відзив, в якому на спростування доводів митного органу зазначає, що документом, який підтверджує належність транспортного засобу є сертифікат про його реєстрацію №16285565 від 19.12.2018; свідоцтво про право власності на транспортний засіб відсутнє в переліку документів, що подавалися разом з митною декларацією; у довідці про транспортні витрати зазначено про пункт перетину митного кордону України ПП Ягодин, що вказує на маршрут транспортування до місця призначення; митна вартість автомобіля підтверджена висновком експерта ПП «Бюро незалежних оцінок»; для визначення митної вартості товару могли бути застосовані методи 2а та 2б за наявної інформації в мережі «Інтернет» на час розмитнення автомобіля. З цих підстав вважає доводи відповідача необґрунтованими.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

23.05.2019 Житомирською митницею подано заперечення на відповідь позивача на відзив, згідно з яким сумнів щодо митної вартості товару випливає не лише з відомостей Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, а й у зв`язку з такими обставинами: неподанням декларантом митному органу документа, що підтверджує належність транспортного засобу особі, яка склала рахунок-фактуру; у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру (інвойс); довідка про витрати на транспортування товару не містить маршруту його слідування; додатково надані декларантом документи для підтвердження митної вартості не могли бути використані на підтвердження митної вартості товару, оскільки не містили всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за товар; в митній декларації країни відправлення зазначені реквізити рахунку-фактури не відповідають реквізитам рахунку-фактури, поданій до митного оформлення. Крім цього, декларант самостійно зазначив резервний метод визначення митної вартості товару, а при прийнятті рішення митницею було проведено відповідні консультації з декларантом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували та просили відмовити у позові з підстав, наведених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Згідно матеріалів справи, 03.01.2019 ОСОБА_1 подано до митного посту «Житомир - Центральний» електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ №UА 101070/2019/000290 (надалі - митна декларація) на легковий автомобіль: марка «WOLKSWAGEN», модель - «TOURAN», номер кузова НОМЕР_1 , колір - чорний, тип двигуна - бензин, рік виготовлення 2005. Відповідно до графи 43 декларації, митна вартість визначена декларантом за 6 методом (резервним) та згідно з графою 42 склала 1800 EUR (а.с. 19).

Разом з митною декларацією позивачем були подані: договір купівлі - продажу від 19.12.2018; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2018/418484 від 20.12.2018; технічний паспорт на автомобіль UF 112497 RA - SP1206; довідка про транспортні витрати від 03.01.2019; експортна декларація Європейської співдружності від 19.12.2018; сертифікат відповідності від 27.12.2018; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № FS190744 від 15.08.2018; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № ВМ268372 від 28.12.1996.

Після реєстрації митної декларації в базі даних електронної автоматизованої інформаційної системи органів доходів і зборів та початку здійснення митного контролю спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (далі АСАУР), а саме ризики: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» - митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN - кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 4240,00€/шт.; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів». З огляду на вказане, посадовою особою митного посту з метою визначення митної вартості декларованого товару було направлено запит № 15 від 04.01.2019 до відділу контролю митної вартості (а.сп.87).

Також, під час опрацювання митним органом документів, які подані декларантом, встановлено такі розбіжності:

-до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить особі, що склала рахунок-фактуру №б/н від 19.12.2018, що викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності ОСОБА_3 на оцінюваний товар та праві ОСОБА_3 розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу;

- у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру (інвойс) №б/н від 19.12.2018;

-у довідці про витрати на транспортування транспортного засобу від від 03.01.2019 не вказано його маршрут слідування, що позбавляє орган доходів і зборів можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що є складовою митної вартості оцінюваного товару.

- додатково надані декларантом для підтвердження митної вартості документи прийняті до уваги, але не можуть бути використані як документи, що підтверджують митну вартість товару, тому що не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар. А саме в митній декларації країни відправлення №18LTVC0100EK31C785 від 19.12.2018 зазначені реквізити рахунку-фактури, не відповідають реквізитам рахунку - фактурі поданій до митного оформлення.

Крім цього, митним органом, при перевірці заявленої митної вартості, встановлено, що у поданому до митного оформлення витягу із програмного продукту SchwackeNet вартість автомобіля значно нижча ніж інформація про вартість оцінюваного автомобіля із програмного продукту SchwackeNet.

Відповідачем митна вартість транспортного засобу була визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України. За результатами опрацювання документів та проведення консультацій, 11.01.2019 митним органом прийнято рішення №UА 101000/2019/200018/2 про коригування митної вартості легкового автомобіля: марка «WOLKSWAGEN», модель - «TOURAN», номер кузова НОМЕР_1 , колір - чорний, тип двигуна - бензин, рік виготовлення 2005; з 1850,00 EUR на 4240,00 EUR (а.сп.88-89).

Не погоджуючись з даним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У відповідності до ч.1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частиною шостою вказаної статті визначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою статті 52 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 54 МК України).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, які повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вищевикладене відповідає правовим висновкам Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладеній в постанові від 20 лютого 2018 року в справі №809/1884/16, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, статті 13 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, а також у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року в справі №21-127а15 та від 02 червня 2015 року в справі №21-498а15.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями частини четвертої статті 57 МК України закріплено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частиною 5 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).

За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України затверджено наказом ДФС України від 11 вересня 2015 року №689 (далі - Методичні рекомендації).

У відповідності до пунктів 114 розділу 2 Методичних рекомендацій робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що провадить контроль за правильністю визначення митної вартості товарів (далі - посадова особа).

Виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірки включення/невключення складових митної вартості, у тому числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності таких складових митної вартості (результати документальних перевірок, відповіді на запити для встановлення автентичності тощо); порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки наявності взаємозв`язку продавця та покупця; перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов`язаними особами щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу; перевірки особливостей формування вартості окремих видів товарів відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій; перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обґрунтування і документальне підтвердження; перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну; перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності прийнятих іншими митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) або документа, який його замінює, що й оцінювані товари за результатами спрацювання критерію автоматизованої системи аналізу та управління ризиками; перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 Кодексу.

За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 Кодексу.

Положеннями пункту 6 розділу 2 Методичних рекомендацій закріплено, що при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх витрат (складових митної вартості), зазначених у частині десятій статті 58 Кодексу; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості (далі - ДМВ); наявність арифметичних помилок у митній декларації, ДМВ або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

Згідно з пунктом 8 розділу 2 Методичних рекомендацій у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.

Положеннями розділу 5 Методичних рекомендацій передбачено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що при реєстрації в електронній базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС (САІС) електронної митної декларації №UА 101070/2019/000290 відбулося спрацювання ризиків, що стосуються митної вартості задекларованого товару: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» - митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN - кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 4240,00€/шт.; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

В силу приписів статті 54 Митного кодексу України на митний орган покладено обов`язок здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. При цьому, митниця має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Реалізуючи повноваження контролю щодо правильності визначення декларантом митної вартості автомобіля, відповідачем досліджено долучені до декларації документи та виявлено, що до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить особі, що склала рахунок-фактуру №б/н від 19.12.2018, що викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності ОСОБА_4 на оцінюваний товар та праві ОСОБА_4 розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу; у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру (інвойс) №б/н від 19.12.2018 (а.сп.54,57).

Крім цього, у довідці про витрати на транспортування транспортного засобу від 03.01.2019 не вказано його маршрут слідування, що позбавляє орган доходів і зборів можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування. З огляду на те, що витрати на транспортування товару є складовою митної вартості оцінюваного товару, тому така довідка мала бути перевірена митним органом на предмет достовірності та повноти зазначеної в ній інформації (а.сп.20). Доводи позивача про те, що у довідці зазначено про пункт перетину митного кордону України ПП Ягодин, а в паспорті наявна відмітка про перетин державного кордону України 20.12.2018 у пункті пропуску Ягодин-Дорогуськ, що вказує на маршрут транспортування до місця призначення, суд оцінює критично, оскільки у зазначеному документі відсутні відомості про пункт відправлення автомобіля, ким здійснено доставку транспортного засобу та в чому полягають транспортні витрати.

Також митним органом виявлено, що в митній декларації країни відправлення №18LTVC0100EK31C785 від 19.12.2018 зазначені реквізити рахунку фактури, не відповідають реквізитам рахунку-фактури, поданій до митного оформлення.

Враховуючи вищевикладене, відповідач, реалізуючи функції контролю правильності визначення митної вартості товару, правомірно направив запит № 15 від 04.01.2019 до відділу контролю митної вартості ДФС та запропонував декларанту надати додаткові докази, які б підтвердили правильність визначення митної вартості автомобіля.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що митний орган протиправно застосував резервний метод визначення митної вартості товару за можливості встановлення митної вартості товару за ціною договору (контракту). Вказані доводи суд вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Суд зазначає, що при подачі до митного органу декларації позивачем самостійно було зазначено резервний метод визначення митної вартості товару, про що в графі 43 електронної декларації проставлено позначку - 6 (а.сп.14).

Згідно із Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012651, графа 43 «Метод визначення вартості» заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів. У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.57 Митного кодексу України шостий порядковий номер відповідає резервному методу визначення вартості товарів.

Суд враховує, що позивачем особисто визначено метод встановлення вартості декларованого товару. Більше того, суд не вважає зазначення ним резервного методу у декларації через помилку, оскільки, як слідує з пояснень представника відповідача, які не спростовані позивачем, позначка «6» в графі 43 проставлена також і в декларації, сформованої після прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Крім того, під час опрацювання митним органом документів, які подані декларантом, встановлено розбіжності, про які вже зазначалося вище.

Після встановлення розбіжностей у поданих документах та при спрацювання ризиків, що стосуються митної вартості задекларованого товару, митним органом була проведена процедура консультацій з декларантом у відповідності до вимог розділу 2 Методичних рекомендацій.

Так, на виконання вимог ч.3 ст.53 МК України, декларанту надіслано повідомлення про надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість автомобіля, а саме:

1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третіми особами на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором;

3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною установою

На вимогу митного органу декларантом надано висновок від 08.01.2019 про вартість майна, підготовлений ПП «Бюро незалежних оцінок».

Суд зазначає, що відповідно до Національного стандарту N1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані із об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього.

Відповідачем обґрунтовано не використано цей висновок як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки у ньому не враховані вищевказані вимоги Національного стандарту.

Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що висновок про вартість автомобіля базується на дослідженнях, наявних у звіті про незалежну оцінку автомобіля, які не взято до уваги Житомирською митницею при визначенні вартості декларованого товару.

Як встановлено у ході судового розгляду, до митного органу подавався лише висновок від 08.01.2019 на 1 аркуші без додатків. Звіт, на який посилається позивач та який додано до матеріалів справи, на момент прийняття Житомирською митницею рішення про коригування митної вартості автомобіля не перебував у розпорядженні відповідача. Відтак, зазначений документ не може свідчити про протиправність дій відповідача, у зв`язку з неврахуванням його досліджень. Доказів на спростування викладеного позивачем суду не надано.

Інших додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість автомобіля, ОСОБА_1 не надано Житомирській митниці.

Враховуючи вищевикладене та встановлені відповідачем під час здійснення митного оформлення обставини, висновок митного органу про неможливість використання методу визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) узгоджується із положеннями частини третьої статті 58 МК України та є правомірним.

Так, на виконання положень частини четвертої статті 57 МК України, перед застосуванням другорядних методів визначення митної вартості товару із декларантом було проведено консультацію, відповідно до якої декларанту роз`яснено, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів, в ході консультації декларанту надавалась інформація щодо вартості аналогічного товару. Зокрема, було повідомлено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених частиною третьою статті 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД від 29.12.2018 року №UА205100/2018/21851 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та враховуючи дані про вартість оцінюваного автомобіля з SchwackeNet, - становить 4240,00 EUR / шт. (а.с.82-86).

Суд погоджується з доводами відповідача та зазначає, що за відсутності подання декларантом належних додаткових документів, митним органом правомірно було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару. При цьому, використання довідника SchwackeNet передбачено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №1074/8395.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріальних доказів, суд дійшов висновку про наявність у митного органу необхідних та достатніх правових підстав для винесення рішення про коригування митної вартості товарів призначення Житомирської митниці ДФС №UА 101000/2019/200018/2 від 11.01.2019 року.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем на виконання вимог частини другої статті 77 КАС України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано, а позивачем не доведено протиправність рішення про коригування митної вартості товарів призначення Житомирської митниці ДФС №UА 101000/2019/200018/2 від 11.01.2019 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 139 КАС України враховуючи те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, - судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

Повне судове рішення складене 12 червня 2019 року