Справа № 0440/6778/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2019 року Справа № 0440/6778/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. при секретарі судового засідання - Сергієнка В.Ю., за участю представника позивача - Можнйко Є.Ф. та представника відповідача - Ісаєва Є.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «СВ Траст» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень та податкових вимог, -
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вищезазначені податкові вимоги та рішення про опис майна є незаконними та такими, що базуються на неправильному застосуванні норм чинного законодавства та порушують законні права та інтереси позивача, а тому підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 р., адміністративний позов залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.
У зв`язку з виправленням позивачем вказаних в ухвалі суду від 14.09.2018р. недоліків позовної заяви, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання письмового відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018р. вирішено розглядати адміністративну справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі на 25.02.2019р.
Зазначена справа перебувала в провадженні судді Барановського Р.А.
19.02.2019р. на підставі розпорядження керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 258д було проведено повторний автоматизований розподіл даної справи та передано вказану справу судді Дєєву М.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2019р. адміністративну справу № 0440/6778/18 прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження на 19.03.2019р. з встановленням відповідачу п`ятнадцятиденного строку з дня отримання копії ухвали для подання письмового відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову
У судовому засіданні 19.03.2019р. оголошено перерву у підготовчому провадженні та зобов`язано відповідача надати до суду відзив на позов та додаткові документи. Наступне судове засідання призначено на 05.04.2019р.
04.04.2019р. відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив, що при прийнятті оскаржуваних рішень та податкових вимог відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим, вони є обгрунтованими та законними.
У судовому засіданні 05.04.2019р. оголошено перерву у підготовчому провадженні та витребувано у відповідача додаткові документи. Наступне судове засідання призначено на 09.04.2019р.
У судовому засіданні 09.04.2019р. сторонами надано до долучення до матеріалів справи додаткові документи. Також, у судовому засіданні оголошено перерву у підготовчому провадженні, у звязку із задоволенням клопотання позивача про оголошення перерви у справі для ознайомлення з наданими відповідачем документами. Наступне судове засідання призначено на 23.04.2019р.
23.04.2019р. у судовому засіданні позивачем до суду надані додаткові докази. Також, у судовому засіданні закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у наступному судовому засіданні. Наступне судове засідання призначено на 21.05.2019р.
У судовому засіданні 21.05.2019р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Приватне підприємство «СВ Траст» зареєстроване Кам`янською міською радою Дніпропетровської області та з 16.03.2006 р. перебуває на податковому обліку у Кам`янській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області як платник податків.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням та податковою вимогою від 08.05.2018р., позивач звернувся Державної фіскальної служби України та до Головного управління ДФС України у м. Дніпропетровської області з заявами про їх скасування, проте, відповіді позивачем отримано не було.
Позивач вважає дії відповідача ГУ ДФС України у Дніпропетровській області незаконними, та такими, що порушують права позивача як добросовісного платника податків, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Так, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно з пунктом 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Зокрема, згідно положень розд. ІІІ зазначених Порядків податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів.
Таким чином, з аналізу вищенаведених норм права вбачається, що право на формування податкової вимоги виникає у податкового органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому, така податкова вимога формується автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів, зокрема, даних відповідних інтегрованих карток.
Відповідно до ст.ст. 88, 89 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (пункт 89.1 статті 89 Податкового кодексу України).
Пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України).
Таким чином, умовою для винесення керівником контролюючого органу рішення про опис майна платника податків у податкову заставу та призначення такому платнику податків податкового керуючого є наявність у такого платника податків податкового боргу.
Суд не погоджується з твердженням позивача, що вказана сума не набула статусу узгодженої з огляду на адміністративне оскарження, оскільки оскарження податкових вимог не має свої наслідком зміни статусу визначених у них сум з узгоджених до неузгоджених, з огляду на те, що статус «узгоджена» отримує та сума грошового зобов`язання, яку платник податків самостійно обчислює у податковій (митній) декларації, за несплату у встановлені строки яких податковий орган наділяється правом на формування податкової вимоги.
Суд зазначає, що відповідно до пп. 60.1.1. п. 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.
Разом з тим, прийняття окремого рішення про відкликання вимоги контролюючим органом Податковим кодексом не передбачається, оскільки відповідно п. 60.2 статті 60 Податкового кодексу України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.
Таким чином, у зв`язку з погашенням самостійно визначеного грошового зобов`язання, оскаржені податкові вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу вважаються відкликаними.
Суд не погоджується з твердженнями позивача щодо відсутності у податкового органу компетенції щодо списання коштів з електронного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ у рахунок погашення податкового боргу, оскільки таке право прямо передбачено статтею 87.9 Податкового кодексу України.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що податковий борг утворився у зв`язку з винесенням податкових повідомлень - рішень, копії яких долучені до матеріалів справи, при цьому позивач вказав, що їх не отримував, разом з тим, відповідачем до суду надано докази належного їх надіслання позивачу. Також, позивач із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями ознайомився в межах даної справи, при цьому доказів їх оскарження суду не надано, а тому такий борг є також узгодженим.
Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст. 42 Податкового кодексу України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно достатті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідач належними доказами підтвердив правомірність винесених податкових повідомлень - рішень, а отже суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 31.05.2019р.

Суддя М.В. Дєєв