Справа № 676/1825/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/1825/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевцова Л.М.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

10 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти №3батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітана поліції Огородніка Сергія Францовича на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2019 року (м. Кам`янець-Подільський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти №3 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітана поліції Огородніка Сергія Францовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області капітана поліції Огородніка Сергія Францовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що згідно постанови порушення полягало в тому, що він 05.03.2019 року, біля 17.30 год., керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 , рухався з м. Хмельницького в напрямку м. Кам`янець-Подільського, перетнув горизонтальну суцільну лінію 1.1 та здійснив обгін іншого автомобіля на перехресті, чим порушив п. 14.6.а ПДР - порушення правил обгону, заборонено обгін на перехресті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначене порушення фактично не допустив. Проїхавши круг за межами м. Ярмолинці в районі АЗС «Укрпетроль», був зупинений працівниками патрульної поліції. На їх вимогу надав для огляду документи, після чого поліцейський сказав, що він порушив ПДР, здійснивши обгін на перехресті, яке знаходилось на об`їзній дорозі навколо Ярмолинець, перетнувши суцільну лінію. Так, як він був зупинений на відстані біля 3-х кілометрів від АЗС «Укрпетроль», то попросив показати відео. Оглянувши відео, жодних доказів порушення ПДР не побачив. Не зважаючи на відсутність доказів, працівник поліції склав постанову, якою наклав на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн.

Представник позивача Громик І.М., який представляє інтереси позивача на підставі ордера ХМ № 011813 в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя і просить суд скасувати постанову про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, так як жодних порушень ПДР його довіритель не допустив, маневр був виконаний із дотриманням усіх вимог, що ставляться до водія.

Позивач, вважаючи постанову протиправною, звернувся до суду за захистом порушених прав.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.05.2019 року позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти №3батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітана поліції Огородніка Сергія Францовича про скасування постанови - задоволено.

Постанову інспектора 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області капітана поліції Огороднік Сергія Францовича від 05.03.2019 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП до штрафу в розмірі 425 грн. - скасовано.

Справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, інспектор роти №3батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітан поліції Огороднік Сергій Францович звернувся до суду з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.05.2019 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що посилання суду на відсутність дорожнього знаку про наявність перехрестя не виключає відповідальності ОСОБА_1 та не надає можливості його порушення ПДР України. А тому, перебуваючи на патрулюванні а/д Н-03, помітивши автомобіль, водій якого здійснив маневр всупереч п. 14.6 "а" ПДР України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, з урахуванням отриманих пояснень особи, яка притягується до відповідальності та матеріалів фіксації вчиненого правопорушення, що в сукупності узгоджуються між собою, достовірно свідчать про дійсність вчиненого правопорушення у відповідності до вимог КУПАП та Інструкції прийнятого рішення про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено до апеляційного розгляду.

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Позивач, правом подати до суду відзив не скористався, інших заяв чи клопотань суду теж не надав.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою інспектора 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області капітана поліції Огороднік С.Ф. від 05.03.2019 року ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП до штрафу в розмірі 425 грн.

В постанові інспектор поліції вказує, що правопорушення полягало в тому, що 05.03.2019 року, біля 17.30 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 рухався з міста Хмельницького в напрямку м. Кам`янець-Подільського, перетнув горизонтальну суцільну лінію 1.1 та здійснив обгін іншого автомобіля на перехресті, чим порушив п. 14.6.а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП .

З пояснень позивача та в якості свідка ОСОБА_1 вбачається, що вказаного порушення він не допустив. Дійсно рухався поряд із попутнім автомобілем, на перехресті обгону не здійснював. Жодного дорожнього знаку, що ця ділянка дороги є перехрестям, не було. Міг здійснити обгін за перехрестям та лише в дозволеному місці.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні не встановлено, а відповідачами не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, а тому позов його підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, рішенню суду першої інстанції, зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Тому, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Разом з тим, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема приписами ч.2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 05.03.2019 року, біля 17.30 год., , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 рухався з міста Хмельницького в напрямку м. Кам`янець-Подільського, перетнув горизонтальну суцільну лінію 1.1 та здійснив обгін іншого автомобіля на перехресті, чим порушив п. 14.6.а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно розмітки 1.1 ПДР України (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Крім того, визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП відповідальність настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до пункту 14.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, обгін заборонено: а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1)попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано відеоспостереження притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.29). та орієнтовну карту місцевості, які були досліджені судом апеляційної інстанції.

Так, із відеозапису вбачається, що позивач 05.03.2019 року близько 17.49 год. керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою Н-03 в напрямку смт. Ярмолинці, зі сторони м. Хмельницького. Після виявленого правопорушення вчиненого позивачем, було здійснено переслідування та запинка на вимогу поліцейського автомобіля Кирилюк О. В.. Інспектор поліції, зупинивши автомобіль позивача, підійшов до ОСОБА_1 представився та перевіривши документи повідомив про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення за що передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Після того, як інспектор повідомив про правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу, водій просив застосувати до нього усне попередження, однак інспектор повідомив, що правила дорожнього руху встановлені для всіх учасників, а тому за вчинене правопорушення потрібно сплатити штраф. Разом з тим, інспектор повідомив про те, що позивач має право на оскарження постанови в 10-денний термін. Одночасно, було запропоновано позивачу ознайомитись зі змістом постанови та поставити свій підпис, однак ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання її копії. Слід зазначити, що в постанові міститься відмітка інспектора, про те, що позивач відмовився від підпису. Факт відмови підтверджується і відеофіксацією, що міститься в матеріалах справи.

Слід зазначити, що позивач та його представник, оглянувши відео, зауважили, що дійсно працівники поліції знаходилися на дорозі, що прилягає до головної дороги, якою слідував позивач, але з місця їх розташування видно, що автомобіль позивача рухався ближче до осьової лінії дороги, а попутній автомобіль Бус червоного кольору, їхав ближче до узбіччя дороги, а тому не видно, щоб позивач здійснював обгін на перехресті. Працівники поліції зупинили позивача на відстані 3-4 км від визначеного місця правопорушення, не зупинили та не взяли пояснення у водія та пасажирів автомобіля, який яко-би обігнав позивач, а відповідно до ст.62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь порушника.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з оглянутих Google map встановлено, що ніякого дорожнього знаку, що визначена відповідачем ділянка автодороги є перехрестям, не встановлено. Разом з тим, дорога в цьому місці має не суцільну, а переривчату розмітку. Тобто позивач не перетинав суцільну лінію розмітки, як вказано в постанові, та його за це не було притягнено до адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначене, надані відповідачем відеоматеріали не підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки на ньому не зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме перетин горизонтальної суцільної лінії 1.1 та здійснення обгону іншого автомобіля на перехресті, та порушення п. 14.6.а ПДР - правил обгону, заборонений обгін на перехресті, за що передбачене адміністративне правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вважає, що належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не надано, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувані постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

При цьому, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Огороднік С. Ф. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а справи про адміністративне правопорушення закриттю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Інспектора роти №3батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітана поліції Огородніка Сергія Францовича залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 червня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Моніч Б.С. Капустинський М.М.