Справа № 520/3849/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 р.Справа № 520/3849/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.,

за участю представника позивача Біленського Д.В.,

за участю представника Демського В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., місце складання м. Харків, повний текст складено 22.04.19 року по справі № 520/3849/19

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекорна"

про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в якій просило суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю Лекорна (податковий номер 36987468), застосованого на підставі рішення Головного управління ДФС у Харківській області про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 року у справі №520/3849/19 закрито провадження у справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Лекорна про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Заявник не погодившись із ухвалою суду подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти направити справу для провадження.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти направити справу для провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 03.04.2019 року на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області "Про проведення документальної планової перевірки ТОВ "Лекорна" №14 від 02.01.2019 року та відповідно до направлень на перевірку №3039 та №3040 від 02.04.2019 року здійснено вихід за податковою адресою ТОВ "Лекорна".

При виході за податковою адресою підприємства 62103, вул. Млинова, 2, м. Богодухів, Богодухівський район, Харківська область, представником підприємства ТОВ "Лекорна" не допущено до перевірки уповноважених осіб контролюючого органу, про що складено акт № 2142/20-40-14-03-06/36987468 від 03.04.2019 року.

Заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області винесено рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №19377 від 17.04.2019 року, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ "Лекорна", що знаходиться за адресою: 62103, вул. Млинова, 2, м. Богодухів, Богодухівський район, Харківська область, за підтвердженням обґрунтованості якого заявник звернувся до суду.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявний спір про право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 94.1, пп. 94.2.3 п. 94.2, п. п. 94.4 - 94.6, 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України), адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт майна може бути повним або умовним.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Згідно з частинами 4, 5 вказаної статті, суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті; 2) із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Спір про право в контексті зазначеної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

Наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлена також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі № 808/1030/17.

Як встановлено матеріалами справи, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №520/3161/19.

Відповідно до змісту вказаної ухвали Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекорна" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило суд визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо затвердження плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік в частині включення до нього Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекорна" та скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 02.01.2019 року № 14 "Про проведення документальної планової перевірки ТОВ "Лекорна".

Таким чином, відповідач оскаржує в судовому порядку наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 02.01.2019 року № 14 "Про проведення документальної планової перевірки ТОВ "Лекорна".

Вищевказаний наказ слугував підставою для проведення перевірки, недопуск до якої став підставою для звернення податкового органу до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження по справі у зв`язку з наявністю спору про право в даному випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 року по справі № 520/3849/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 06.06.2019 року