Справа № 340/1405/19
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 червня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/1405/19

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Кармазина Т.М., розглянувши матеріали адміністративного позову Міської ради міста Кропивницького до Управління містобудування та архітектури Міської ради міста Кропивницького про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати видані ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 07.04.2017 р. №1144, якими передбачено реконструкцію нежитлової будівлі (кафе) по АДРЕСА_1 з влаштуванням літнього майданчика-кафе.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №802/1792/17-а, від 04.04.2018 у справі № 826/11640/16, 465/7909/15-а, від 10.05.2018 у справі №826/81/15.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує видані ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 07.04.2017 р. №1144, якими передбачено реконструкцію нежитлової будівлі (кафе) по АДРЕСА_1 з влаштуванням літнього майданчика-кафе. Також в позовній заяві зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 10.07.2014 року ОСОБА_2 була власником нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі (кафе) загальною площею 181 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Окрім цього, згідно з договором оренди землі №224 від 28.09.2010 року ФОП ОСОБА_2 була та є орендарем земельної ділянки розміром 139,98 кв.м наданої Міською радою міста Кропивницький під розміщення літнього майданчику-кафе (біля існуючого кафе), яка знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Кіровограді.

08.12.2016 року між ОСОБА_2 та громадянином України Дудіним О.Є. було укладено договір дарування нерухомого майна, а саме вищевказаної нежитлової будівлі (кафе) загальною площею 181 кв.м, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 3173. Також 15.02.2017 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони та ОСОБА_1 , з другої сторони, було укладено договір суборенди земельної ділянки № 1. За змістом укладеного договору ОСОБА_2 (орендодавець) керуючись Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", передала, а ОСОБА_1 (суборендар) прийняв в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку належну орендодавцю на підставі договору оренди землі від 28 вересня 2010 року №224 загальною площею 0,0140 га розташовану по АДРЕСА_1 для розміщення літнього майданчика-кафе (біля існуючого кафе) за рахунок земель житлової та громадської забудови. Даний договір суборенди зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33938594 від 20.02.2017 р. В подальшому, а саме 07.04.2017 року, керуючись ст. 29 Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядком надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 за №109, ОСОБА_1 звернувся до Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради (станом на сьогоднішній день Управління містобудування та архітектури Міської ради міста Кропивницького) із заявою в якій просив видати йому містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1, а саме містобудівні умови та обмеження на реконструкцію нежитлової будівлі (кафе) з влаштуванням літнього майданчика-кафе на відведеній земельній ділянці згідно з договором суборенди земельної ділянки від 15.02.2017 року №1. До вищевказаної заяви ОСОБА_1 було додано документи передбачені п. 2.2. вищевказаного Порядку (зокрема копія договору суборенди земельної ділянки №1 від 15.02.2017 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право суборенди якої зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису 19099345, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33938594 від 20.02.2017 року).

07.04.2017 року розглянувши подану заяву та додані до неї документи Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради (станом на сьогоднішній день Управління містобудування та архітектури Міської ради міста Кропивницького) було видано ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 №1144, якими передбачено реконструкцію нежитлової будівлі (кафе) по АДРЕСА_1 з влаштуванням літнього майданчика-кафе на відведеній земельній ділянці згідно з договором суборенди земельної ділянки від 15.02.2017 року №1.

При цьому, зазначає, що вищевказані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки були видані Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради на підставі документа про право користування земельною ділянкою (договору суборенди земельної ділянки №1), який на думку позивача, суперечить вимогам чинного законодавства України та є незаконним і нікчемним.

До того ж, позивач на обґрунтування свого права на звернення до суду з даним позовом, посилається на те, що дії відповідача по видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на підставі незаконного та нікчемного правочину, порушують право міської ради встановлене ст.ст.316, 317, 318, 319, 327 Цивільним кодексом України на розпорядження своєю земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 .

Таким чином, предмет спору позивача фактично ґрунтується на чинності та правомірності укладення договору суборенди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, та можливість міської ради розпоряджатися нею.

Тобто фактично спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договірних відносин щодо укладення договору суборенди земельної ділянки, що свідчить про їх приватно-правовий характер.

До того ж, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з чим спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Для визначення юрисдикції спору важлива кінцева мета, яку переслідує позивач, а не підстави порушення права, а також факт наявності спору взагалі.

Крім того, суд зазначає, що оскарженню, зокрема, в судовому порядку підлягають ті рішення суб`єкта владних повноважень, які прийнято ним за результатами поданих матеріалів особи, і право на таке оскарження мають особи, які є учасниками даних правовідносин, зокрема, особи кому видані дані містобудівні умови та обмеження, а також в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам - головні інспектори будівельного нагляду.

Це пов`язано з тим, що відповідно до ч.8 ст.29 «Про регулювання містобудівної діяльності», скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам; 3) за рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої його прийнято, або прав, свобод та інтересів якої це рішення (індивідуальний акт) стосується. Якщо позивач не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли з прийняттям оскаржуваного рішення, яке є правовим актом ненормативного характеру, таке рішення, відповідно, не породжує для позивача й права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

За таких обставин, враховуючи суть спірних правовідносин, суддя дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04)) суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи викладене, суддя вважає за доцільне відмовити позивачу у відкритті провадження у справі з підстави, встановленої п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Згідно із ч.5 ст.170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.170, 243, 248, 256 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Міської ради міста Кропивницького до Управління містобудування та архітектури Міської ради міста Кропивницького про визнання протиправним та скасування рішення.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається, та така справа має розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до п.5 ч.1 ст.294 КАС України у 15 - денний строк, встановлений ст.295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина