Справа № 520/5876/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12 червня 2019 р. Справа № 520/5876/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мінаєва К.В., розглянувши адміністративний позов Керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області (вул. Сумська, буд.12, м.Охтирка, Охтирський район, Сумська область, 42700, , Головного управління ДФС у Сумській області (вул. Іллінська, буд.13, м.Суми, Сумська область, 40000, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 м АДРЕСА_2 , 61033, код ЄДРПОУ ) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся Керівник Охтирської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі позивача Головного управління ДФС у Сумській області, з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 податкову заборгованість зі сплати земельного податку (р/р 8512, Казначейсьво України(ЕАП), код класифікації доходів 18010700, отримувач ОТГ с.Чернеччина 18010700, код отримувача 37981563, МФО 899998) в сумі 129250,80 грн. (сто двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят грн. 80 коп.)

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, керуючись наступним.

Відповідно до ч.2 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Частиною 3 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Положеннями ч.4 ст.53 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує:

- в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту;

- визначені законом підстави для звернення до суду прокурора;

- зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Зі змісту позовної заяви, встановлено, що прокурором визначено, що у даному випадку порушення інтересів держави полягає у тому, що несплата ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі земельного податку суттєво перешкоджає у встановленні законом строки та у визначених розмірах наповненню місцевого бюджету, що в свою чергу ослаблює економічні основи Держави та місцевого самоврядування, позбавляє органи місцевого самоврядування можливості в подальшому здійснювати за рахунок таких надходжень фінансування державних та регіональних програм, проводити будівництво, розвивати інфраструктуру та вживати інших заходів щодо підвищення економічного благополуччя України, дбати про охорону навколишнього природного середовища, вживати заходів до зберігання, відновлення та примноження природних ресурсів, здійснювати фінансування соціальної сфери.

Позивачем також зазначено, що неправомірною бездіяльністю відповідача порушено інтереси держави, шляхом невиконання встановленого законом порядку щодо сплати земельного податку. З цього приводу суд зазначає, що порушення державних інтересів є оціночним поняттям із закладеним в процесуальне законодавство смисловим змістом «самостійно визначає» та є складовою терміну «внутрішнє переконання». У той же час, суб`єктами оцінки виступають як прокурор при прийнятті ним рішення щодо виконання представницької функції, так і суд при вирішенні питання про наявність або відсутність підстав такого звернення, тому визначальним у даному випадку є розкриття поняття «інтерес держави».

Поняття «державний інтерес» суд розглядає як закріплену Конституцією та законами України, міжнародними договорами та актами систему основних цінностей у найважливіших сферах життєдіяльності українського народу та суспільства. Визначення даного поняття надав Конституційний Суд України, встановивши, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Отже, інтереси держави суттєво відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин, оскільки в основі перших завжди потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Таким чином, Конституцією України передбачено дві обов`язкові вимоги для виникнення у прокурора права на представництво інтересів держави: 1) доведення, що обставини звернення є виключним випадком і 2) представництво здійснюється в порядку, визначеному законом.

Що таке «виключні випадки» дає розуміння ст.23 Закону України «Про прокуратуру», яка регулює питання представництва прокуратурою інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відтак, для визначення судом права прокурора на звернення до суду для захисту інтересів держави імперативними є 2 умови: 1) доведення порушення чи загрози порушення саме інтересів держави (а не окремої громади); 2) доведення належними і допустимими доказами, що захист цих інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В даному випадку, обґрунтовуючи звернення до суду з позовною заявою прокурор, зазначає, що звернення з позовом до суду, зумовлено необхідністю захисту інтересів держави та суспільного інтересу, яка виражається у несплаті відповідачем земельного податку у порушення вимог Земельного кодексу України.

Крім того, прокурором в позові зазначено, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах, є Головне управління ДФС у Сумській області, як контролюючий орган та орган стягнення за місцем розташування об`єкта оподаткування.

Суд зазначає, що відповідно ч.1, 2 ст.41 Податкового Кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи. Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Згідно положень пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового Кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Отже, враховуючи наведені вище норми, суд вважає, що прокурором необґрунтована необхідність захисту інтересів держави саме прокурором у відповідності положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

З урахуванням викладених обставин, позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою у відповідності до ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області Головного управління ДФС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без руху.

Надати позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви десять календарних днів з моменту отримання ухвали шляхом:

- обґрунтування необхідності захисту інтересів держави саме прокурором в даному позові.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Мінаєва К.В.