Справа № 2040/5763/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 р.Справа № 2040/5763/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Ткаченко Л. М .

представник позивача та третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 24.10.18 року по справі № 2040/5763/18

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної служби України з безпеки на транспорті третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд"

про визнання протиправними та скасування постанови та розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом та просила суд: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р.; визнати протиправним та скасувати розрахунок б/н від 24.11.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вважає, що він не є автомобільним перевізником вантажу в розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", а є лише власником транспортного засобу, який передає у строкове платне користування третім особам. Також, позивач посилався на те, що його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи про порушення, у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості своєчасно надати докази непричетності до правопорушення. Щодо спірного розрахунку, позивач вважає, що такий розрахунок відповідачем складено безпідставно, так як габаритно-ваговий контроль відносно транспортного засобу був здійснений з грубими порушеннями вимог чинного законодавства.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник позивача та третьої особи, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 24.11.2017 року контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціальним напівпричепом-цистерною марки FRUEHAUF модель TF 34T реєстраційний номер НОМЕР_2 , за результатами якого було складено довідку №0013542 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.11.2017 року (а.с. 59), акт №0017042 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 24.11.2017 року (а.с. 60) та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 24.11.2017 року (а.с. 61).

Також, 24.11.2017 року контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №008399, відповідно до якого встановлено порушення надання послуг з перевезення небезпечних вантажів, а саме дизельне паливо за маршрутом МВДС "Новоград-Волинський" по України, з перевищенням вагових параметрів: загальна вага 45,440 тон, навантаження на строєну вісь складає 28,062 тон.

02.01.2018 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті з урахуванням висновків, викладених в акті від 24.11.2017 року №008399, Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області винесено постанову №022951 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно - господарський штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700 грн. (а.с. 72).

Непогодившись із зазначеною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що винесені відповідачем розрахунок б/н від 24.11.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р., є правомірними та обґрунтованими.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до п. 8 вищезазначеного Положення, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

З огляду на викладене, Укртрансбезпека під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов`язкових до виконання.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до п. 16 Порядку № 1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 наведене визначення поняття габаритно-вагового контролю - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до підпункту 5-1 пункту 2 Порядку № 879 встановлено поняття документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 також наведене визначення поняття великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 6 Порядку № 879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п. 20 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2017 року посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 36 км + 500 м а/д М-06 "Київ - Чоп" проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів.

Вказана перевірка проводилась на підставі наказу Укртрансбезпеки №1108 від 16.11.2017 року (а.с. 51), яким затверджено графік проведення рейдових перевірок територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті у період з 20.11.2017 року по 26.11.2017 року (а.с. 52-57), та відповідно до направлення на перевірку №000023 від 20.11.2017 року (а.с. 58).

Так, посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціальним напівпричепом-цистерною марки FRUEHAUF модель TF 34T реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_3 (посвідчення водія а.с. 64).

Водій ОСОБА_3 надав до перевірки посадовим особам Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки наступні документи: свідоцтво про реєстрацію спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_5; свідоцтво про реєстрацію спеціалізованого напівпричепа-цистерни марки FRUEHAUF модель TF 34T реєстраційний номер НОМЕР_2 серії НОМЕР_6; товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) №111566 від 24.11.2017 року (а.с. 63-64).

Згідно наданих водієм документів власником транспортного засобу марки DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 є позивач - ОСОБА_2

Посадовою особою Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль зазначеного транспортного засобу (чек №00673 від 24.11.2017 року).

Зазначений контроль було проведено пересувним пунктом вагового та габаритного контролю відповідно до графіку щоденної роботи такого пункту у Київській області у листопаді 2017 року (а.с. 65), що також підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №778 від 16.06.2017 року (а.с. 66).

За результатами габаритно-вагового контролю було встановлено, що загальна вага транспортного засобу становить - 45,440 тон, при максимально дозволеній масі для такого типу транспортного засобу - 40 тон (з урахуванням похибки - 40,800 тон), навантаження на строєну вісь складає 28,062 тон при максимально допустимому навантаженні для даного типу транспортного засобу 22,000 тон (з урахуванням похибки - 22,440 тон).

Спільним наказом Міністерства Інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992 (далі - Наказ №1007/1207), зокрема, підпунктом 5 пункту 4, зазначено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку № 879: П= (Рзм + Рнв +Рг) х В х К, де Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км. проїзду; В - відстань перевезення, км.

Спірний розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування виконаний відповідно до формули за наступними параметрами: П= (Рзм + Рнв + Рг) х В х К (п. 31-1) де: Рзм - 0,2 (загальна маса транспортного засобу від 44 до 52 тон); Рнв - 1,14= (0,27+0,15+0,15)х2 (навантаження на строєну вісь з одиночними шинами перевищено на 27,55%); Рг - 0 (габарити не перевищують нормативно-встановлені); В - відстань 190 км; П= 1,34 * 190 = 254,60 Євро.

Отже, за результатами зважування вищезазначеного транспортного засобу була виявлена невідповідність фактичних вагових параметрів законодавчим нормам та правилам, а саме, перевищення вагових параметрів: загальна вага 45,440 тон, навантаження на строєну вісь 28,062 тон.; та здійснений розрахунок плати за проїзд.

Під час розгляду справи позивачем не заперечувалась виявлена посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки невідповідність фактичних вагових параметрів законодавчим нормам та правилам.

Щодо відстані в 190 км, яка враховувалась відповідачем при визначені розміру плати за оскаржуваним розрахунком, судова колегія зазначає наступне.

Згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №11566 від 24.11.2017 року пункт навантаження зазначено ЛВДС "Новоград-Волинський", конкретного пункту розвантаження не зазначено, а лише зазначено, що перевезення здійснюється по Україні.

Враховуючи відомості товарно-транспортної накладної, розрахунок плати було здійснено лише за пройдену відстань, а саме: з м. Новоград-Волинський, Житомирської області до 36 км + 500 м а/д М-06 "Київ - Чоп" район с. Березань, Київської області. Відстань в 190 км покладена в розрахунок була застосована відповідно до Інтернет ресурсу dell.com.ua.

В свою чергу, позивачем не надано до суду жодного доказу правомірності обрахованої ним відстані від м. Новоград-Волинський до с. Березань та доказів необґрунтованості застосування відповідачем відстані в 190 км при здійсненні зазначеного розрахунку.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд погоджується зі здійсненим відповідачем розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що інших документів ніж зазначено вище до перевірки водієм не надавалось, у тому числі не було надано дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, виданий компетентними уповноваженими органами.

У зв`язку з виявленими порушеннями, посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акт №008399 від 24.11.2017 року, зі змістом якого водій ОСОБА_3 був ознайомлений, однак відмовився підписувати його та надавати пояснення, про що було зроблено відповідний запис в цьому акті (а.с. 68).

Відповідно до п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Враховуючи, що позивач зареєстрований у Харківській області, акт № 008399 від 24.11.2017 року разом із супровідним листом № 10011/17/03-17 від 28.11.2017 року було направлено на розгляд до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області (а.с. 67).

26.12.2017 року відповідно до Списку згрупованих поштових відправлень № 2292 позивачу було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення № 6118 від 26.12.2017 та викликано його на 02.01.2018 року (а.с. 69-71). Повідомлення було повернуто на адресу Управління Укртрансбезпеки у Харківській області з поміткою "за закінченням строку зберігання".

Крім того, зі змісту вказаного поштового відправлення вбачається, що зазначене повідомлення було направлено саме на адресу, за якою позивач зареєстрований як суб`єкт господарювання, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 18).

В свою чергу, позивачем не наведено жодної обставини та не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість отримання ним повідомлення про час і місце розгляду справи.

Відповідно до положень п. 27 Порядку № 1567, у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Оскаржувану постанову, винесену за результатами розгляду справи направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про що свідчить Список згрупованих поштових відправлень № 91 від 05.01.2018 (а.с. 73-75), однак конверт з постановою повернуто на адресу Управління Укртрансбезпеки у Харківській області з поміткою "за закінченням строку зберігання".

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, а тому мав обґрунтоване право проводити розгляд справи без участі позивача чи його представника.

Щодо твердження позивача про те, що відповідач не мав права застосовувати до нього штрафні санкції, оскільки він не є автомобільним перевізником вантажу в розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", а є лише власником транспортного засобу, який передає у строкове платне користування третім особам, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких використовується транспортний засіб (договір оренди або тимчасове реєстраційний талон).

Крім того, згідно п. 27 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007р. № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Тобто, з аналізу значених правових норм вбачається, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів саме власників.

Як вбачається з матеріалів справи, власником транспортного засобу марки DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 є позивач - ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_6 (а.с. 64).

Під час судового розгляду справи позивачем надано до суду договір оренди автомобіля від 01.11.2017 року, укладений з ТОВ "Укрінформтрейд" (а.с. 17), проте, документів, що підтверджують реальне виконання вказаного договору, а саме: акт приймання-передачі транспортного засобу у користування, платіжні документи, що підтверджують факт внесення орендної плати за користування цим засобом та інші, до суду не надано.

Також, водієм зазначеного транспортного засобу під час проведення перевірки не надавались будь-які договори оренди або тимчасові реєстраційні талони.

Крім того, згідно наданого договору оренди орендарем є ТОВ "Укрінформтрейд", єдиним засновником якого є саме позивач, про що зазначено у витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 76-83).

Згідно ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" такий вид господарської діяльності як перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом підлягає обов`язковому ліцензуванню.

Відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609, органом ліцензування за видом господарської діяльності "перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом" є саме Укртрансбезпека.

Відповідно до п. 16. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1001 (далі - Ліцензійні умови) Ліцензіат зобов`язаний, окрім іншого, повідомляти у письмовій або електронній (із застосуванням цифрового підпису) формі органу ліцензування про всі зміни даних (у тому числі розширення, звуження), зазначених у документах, що додавалися до заяви на отримання ліцензії, протягом не пізніше ніж одного місяця з дня настання таких змін.

До такої інформації відповідно до п. 7 Ліцензійних умов, з поміж іншого, відноситься відомості про власні, орендовані, надані ліцензіату в кредит або лізинг транспортні засоби та завірені заявником копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та тимчасових реєстраційних талонів, якщо передбачено їх оформлення.

Згідно даних реєстру ліцензіатів (а.с. 84) ТОВ "Укрінформтрейд" має чинну ліцензію на такі види діяльності: міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів); внутрішні перевезення небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.

Відповідно до відомостей реєстру ліцензіатів щодо транспортних засобів, які використовуються ТОВ "Укрінформтрейд" (а.с. 85-87), серед транспортних засобів орендаря відсутні: тягач марки DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп марки FRUEHAUF модель TF 34T реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, до наданого позивачем договору оренди від 01.11.2017 року суд відноситься критично та не приймає в якості належного доказу знаходження вищезазначеного транспортного засобу в тимчасовому платному користуванні третьої особи.

Інших доказів знаходження вищезазначеного транспортного засобу в тимчасовому платному користуванні третьої особи або доказів неправомірності застосування відповідачем штрафних санкцій позивачем до суду не надано.

Отже, суд не погоджується з твердженням позивача про те, що відповідач не мав права застосовувати до нього штрафні санкції, оскільки він не є автомобільним перевізником вантажу, та вважає, що відповідачем правомірно та обґрунтовано застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф за оскаржуваною постановою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що винесена відповідачем постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р., є правомірною та обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1. ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено належними доказами протиправності та відсутність у відповідача підстав, порушення ним вимог чинного законодавства, при винесенні оскаржуваної постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р.

В свою чергу, відповідачем було доведено належними доказами правомірність прийнятої постанови, яка є предметом розгляду даної справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованістю прийнятої постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р. та, з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини та досліджені докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги позивача щодо скасування цієї постанови є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку б/н від 24.11.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, колегія суддів вказує на те, що оскаржуваний розрахунок № б/н від 24.11.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не є рішення Укртрансбезпеки в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1)визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2)визнання протиправним га скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3)визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4)визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5)встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6)прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 19 ч. 1 ст.4 КАС України індивідуальний акт визначається як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що розрахунок плати за проїзд не є рішенням, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача, оскільки не встановлює для ФОП ОСОБА_2 жодних обов`язків чи обмежень. Тобто, повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише фіксацією певних обставин та обчисленням плати у встановленому порядку, яка є не штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Зазначене узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 встановлено, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Вказані висновки враховуються судом апеляційної інстанції в силу приписів ч.5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вказує на те, що спірний розрахунок не є актом індивідуальної дії та як наслідок не порушує прав позивача, а отже не може бути об`єктом оскарження в порядку адміністративного судочинства України.

Крім того, зважаючи на вимоги ч.5 ст.242 КАС України, колегія суддів також враховує правову позицію щодо права на оскарження розрахунку в судовому порядку Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 30.01.2019 по справі № 803/3/18, де зазначено: «Щодо зустрічних позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку від 04 вересня 2017 року № 91 слід зазначити таке. Оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду. В силу вимог частини першої статті 354 КАС зазначене є підставою для скасування судових рішень в частині відмови в задоволенні зустрічного позову із закриттям провадження у справі в цій частині незалежно від доводів касаційної скарги.»

Згідно п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку б/н від 24.11.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р., суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року по справі №2040/5763/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно- господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р. прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування розрахунку б/н від 24.11.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки провадження в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Згідно ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року по справі №2040/5763/18 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку б/н від 24.11.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року по справі № 2040/5763/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування розрахунку б/н від 24.11.2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким провадження у справі закрити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року по справі № 2040/5763/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 10.06.2019 року