Справа № 431/2851/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року справа №431/2851/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Куліша Ю.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Куліша Юрія Анатолійовича, що діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 травня 2019 року у справі №431/2851/19 (головуючий І інстанції Колядов В.Ю.) за позовом Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про продовження строку затримання,-

ВСТАНОВИВ:

Луганський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом, в якому просив продовжити строк затримання громадянки Соціалістичної республіки В`тєнам ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка поміщена до Чернігівського пункту перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в України, - на строк 6 місяців.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримана прикордонним нарядом відділу 22.05.2018 року о 07.40 годині на напрямку с. Кас`янівка (РФ) с. Олексіївка (Україна) в районі інформаційного покажчика № 555/2 після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

24.05.2018 року Старобільським районним судом прийнято рішення про примусове видворення відповідача та її затримання з метою ідентифікації.

20.11.2018 року Старобільським районним судом прийнято рішення про продовження строку затримання з метою ідентифікації.

На теперішній час відсутня інформація про ідентифікацію відповідача, у зв`язку з чим необхідно продовжити строк затримання відповідача.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 14 травня 2019 року позов задоволено.

Продовжено строк затримання громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка поміщена до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення її ідентифікації та примусового видворення з території України на строк 6 (шість) місяців до 14 листопада 2019 року включно.

Рішення звернуто до негайного виконання.

Не погодившись з судовим рішенням, адвокат Куліш Ю.А., що діє в інтересах відповідача, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення, прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про направлення відповідних запитів до Посольства В`єтнаму, а також підтвердження того, що такі запити Посольством отримані.

Позивач не в повній мірі реалізував свої повноваження щодо ідентифікації іноземця, формально підійшов до зазначеної процедури.

Оскільки відповідач не відмовлялася співпрацювати під час процедури її ідентифікації та наданими копіями документів підтверджується її особа, тому такої підстави достатньо для відмови в задоволенні позову навіть за умови ненадходження відповіді з посольства країни походження іноземця. Крім цього, відповідач має двох неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити судове рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

22.05.2018 року о 07.40 годині прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Мілове» ім. Банних на напрямку с. Кас`янівка (РФ) с. Олексіївка (Україна) в районі інформаційного покажчика № 555/2 після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб була виявлена та затримана ОСОБА_2 громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам.

В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 знаходиться на території України без документів та законних підстав, які б надавали їй право знаходитись в Україні. Своїми діями дана громадянка вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст. 204-1 КУпАП. До адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не притягалася.

Про затримання особи було повідомлено акредитовану в Україні консульську установу країни походження іноземця.

Відповідач не зареєстрована на території України встановленим порядком у відповідності до вимог постанови КМУ від 15 лютого 2012 № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 24.05.2018р. примусово видворено з України громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , затримано її з метою забезпечення її ідентифікації та примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 6 місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 07 год. 40 хв. 22 травня 2018 року.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 20.11.2018р. продовжено строк затримання громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 з метою ідентифікації.

Відповідач заповнила анкету на посольство Соціалістичної Республіки В`єтнам в Україні для подальшого оформлення документів на повернення до країни походження.

Позивачем неодноразово здійснювалися запити до відповідних консульських установ з метою ідентифікації відповідача, що підтверджується наданими запитами та копіями журналу вихідної кореспонденції.

Відповіді консульської установи на запити Держприкрдонслужби про надання інформації про оформлення паспорту відповідача ОСОБА_2 до теперішнього часу відсутні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати відповідача та забезпечити її примусове видворення, тому наявні підставі, визначені ст. 289 КАС України, для продовження строку затримання відповідача.

Оцінка суду.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено підстави та строк для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Згідно з ч. 11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України від 03.09.2008 року «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» ратифіковано угоду про реадмісію громадян обох держав, підписану в м. Нью-Йорку 25.09.2007 року.

Пунктом 1 розділу IX Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб затвердженої наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16.02.2015 передбачено, що у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.

Поряд з цим, частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1)затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Громадянку ОСОБА_2 затримано 22.05.2018 року та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відповідно до рішення Старобільського районного суду Луганської області від 24.05.2018 року строком на 6 місяців.

Згодом, цей строк продовжено на 6 місяців рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 20.11.2018 року з метою ідентифікації.

На підставі ч.12 ст.289 КАС України, про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частиною 13 ст. 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 в зв`язку з триваючим процесом ідентифікації і документування іноземця.

Під час процедури ідентифікації громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 співпрацювала з відповідним органом, що підтверджується наданою анкетою та фотокартками.

При цьому, іноземцем під час її затримання підтверджено факт нелегального проникнення на територію України та відсутності документів, підтверджуючих її особу.

Таким чином, вказані обставини є умовою, за якою неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи.

Між тим, суд зазначає, що здійснення ідентифікації іноземця є триваючим процесом, який залежить не лише від співпраці іноземця, але й пов`язаний з необхідністю отримання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

При цьому продовження строків затримання іноземця за поданням відповідного органу можливе лише у випадку існування реального та триваючого процесу ідентифікації особи.

Тобто, саме позивач з метою належного обґрунтування поданого ним позову, зобов`язаний довести необхідність та доцільність продовження строку затримання іноземця, а також зазначити, які саме обставини завадили виконати рішення суду про видворення іноземця у встановлений строк.

Матеріали справи свідчать, що позивачем надано до суду докази, які свідчать про виконання покладеного на нього обов`язку щодо отриманням інформації з країни громадянської належності іноземця, необхідної для його ідентифікації та подальшого видворення.

При цьому, ненадання відповідей на чисельні запити позивача до консульських установ з метою ідентифікації відповідача є тими обставинами, які заважають виконати судове рішення про видворення громадянки Соціалистичної республіки В`єтнам ОСОБА_2 з території України.

Таким чином, суд вважає, що позивачем, як спеціально уповноваженим суб`єктом владних повноважень, вчинено належні та обов`язкові дії щодо ідентифікації затриманого іноземця.

Вирішуючи питання про можливість продовження строку затримання іноземця, суд вважає за необхідне зазначити, що передчасне звільнення іноземця з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебуваються в Україні, з урахуванням встановленого факту нелегального проникнення на територію України, а також відсутності у нього документів, унеможливить його виїзд за межі України, а також, можливо, позбавить його засобів для існування.

При цьому, варто зазначити, що знаходячись у відповідному пункті відповідач перебуває під захистом та на утриманні України, що виключає можливість порушення його прав поза межами пункту.

В свою чергу, враховуючи відсутність документів, підтверджуючих особу іноземця, з метою виконання рішення суду про примусове видворення іноземця, для надання достатнього часу для вчинення позивачем відповідних дій, суд вважає правильним, з урахуванням прав іноземця, продовження строку затримання відповідача до 14.11.2019 року.

Суд зазначає, що право суду на винесення рішення про затримання іноземця або особи без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні передбачене ч.1 статті 289 КАС України за наявності таких підстав: - у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України; якщо наявні обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, якщо існує ризик його втечі.

Зважаючи на те, що відповідач незаконно перебуває на Україні, в неї відсутні будь-які документи, що дають право на виїзд з держави, в зв`язку з чим існує можливість, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, враховуючи відсутність будь-яких документів, які б дали змогу ідентифікувати відповідача, суд вважає обґрунтованим та необхідним продовжити затримання ОСОБА_2 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Суд не приймає доводи апелянта про відсутність доказів направлення позивачем відповідних запитів до Посольства В`єтнаму , оскільки ці доводи спростовуються наданими доказами - витягами з журналу вихідної кореспонденції.

Зазначене також спростовує доводи представника відповідача про неповну реалізацію позивачем своїх повноважень щодо ідентифікації іноземця.

Оскільки ОСОБА_2 незаконно перебуває в Україні, в неї відсутні будь-які документи, що дають змогу ідентифікувати іноземця, суд вважає неприйнятними доводи апелянта про співпрацю відповідача під час процедури її ідентифікації, та що вона має двох неповнолітніх дітей.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 272, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Куліша Юрія Анатолійовича, що діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 травня 2019 року у справі №431/2851/19 - залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 травня 2019 року у справі №431/2851/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 12 червня 2019 року, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 червня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова