Справа № 2а-12743/11/2670
Суддя: Баранов Д.О.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 жовтня 2011 року 11:28 № 2а-12743/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О. за участю секретаря судового засідання Наумець О.В.., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промхімтехнологія»
доДержавної податкової інспекції у Солом`янському районі м. Києва
проскасування податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТзОВ «Промхімтехнологія`звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ДПІ у Солом`янському районі м. Києва про скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що висновок податкового органу про безпідставність формування податкового кредиту по контрагенту ТзОВ «Тітан-С-2»з підстав, що у господарських операціях наявні ознаки фіктивності, оскільки у контрагентів були наявні свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ, а також факт виконання господарських операцій підтверджується первинними документами.

В поданих письмових запереченнях відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки, перевіркою встановлено, що укладений між позивачем договір не містить інформації про обсяг послуг, адреси за якими вони надавались, що унеможливлює встановлення зв`язку понесених позивачем витрат із господарською діяльністю.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2011р. ДПІ у Солом`янському районі м. Києва було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТзОВ «Промхімтехнологія`з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства в частині проведення взаєморозрахунків з ТзОВ «Тітан-С-2»за серпень 2010р., про що складено Акт №3123/23-02/24734586 від 23.03.2011р.

Перевіркою встановлено, порушення п. 5.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме заниження податку на прибуток в сумі 7280 грн. та п.п. 7.2.3, п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме заниження ПДВ на 5824 грн.

08.04.2011р. ДПІ у Солом`янському районі м. Києва прийнято податкові повідомлення-рішення №/0, яким визначено ТзОВ «Промхімтехнологія`податкове зобов`язання по податку на додану вартість в розмірі 5824 грн. за основним платежем та 1456 грн. штрафних (фінансових) санкцій, та №/0, яким визначено зобов`язання по податку на прибуток в розмірі 7280 грн. за основним платежем та 1820 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 03.08.2010р. між ТзОВ «Промхімтехнологія»(замовник) та ТзОВ «Тітан-С-2»(виконавець) укладено договір про надання послуг №08-21, згідно якого замовник дав доручення, а виконавець зобов`язався за плату надати послуги з щоденного прибирання нежилих приміщень замовника.

На виконання умов договору між ТзОВ «Промхімтехнологія`та ТзОВ «Тітан-С-2»підписано акт здачі-прийняття робіт №1 від 31.08.20110р. на суму 34 942,32 грн. з ПДВ.

31.08.2011р. ТзОВ «Тітан-С-2»видало ТзОВ «Промхімтехнологія`податкову накладну №310812 від 31.08.2010р. на суму 34 942 грн., ПДВ 5824,32 грн.

Платіжним дорученням №548 від 04.10.2010р. ТзОВ «Промхімтехнологія`перерахувало на користь ТзОВ «Тітан-С-2»34 942,32 грн.

В ході проведення перевірки податковий орган дійшов висновку, що що зазначена господарська операція є фіктивною, оскільки договір №08-21 від 03.08.2010р., не містить інформації щодо площі приміщень, які прибиралися ТзОВ «Тітан-С-2», в акті №1 приймання-передачі наданих послуг за серпень 2010р. від 31.08.2010р. не зазначено адреси приміщень, що прибиралися, встановити зв`язок понесених ТзОВ «Промхімтехнологія`витрат з господарською діяльністю підприємства не є можливим. Фахівцями Ленінської МДПІ м. Луганська не підтверджено виїзд працівників до м. Києва для щоденного прибирання приміщень протягом місяця згідно договору про надання послуг №08-21 від 03.08.2010р.

Судом встановлено, що згідно п. 2.1 договору №08-21 від 03.08.2010р. послуги з щоденного прибирання нежилих приміщень здійснюються виконавцем за наступними адресами: м. Київ, вул. Виборзька, 103, м. Київ, вул. Лугова, 1.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг за 1 м2 становить 10,80 грн. з ПДВ.

В акті приймання-передачі наданих послуг зазначено площу 3235,40 м2.

Як вбачається із договорів купівлі-продажу нежилих будівель та частини майнового комплексу від 07.11.2001р. та 24.11.2006р. позивач придбав та є власником об`єктів нерухомого майна у м. Києві за адресами: вул. Лугова, 1 та вул. Виборзька, 103.

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні`передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа: дату і місце складання: назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції: одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств`встановлено, що під терміном "валові витрати виробництва та обігу" - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці.

Згідно з абзацом четвертим пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як вбачається з наявних у справі доказів, позивач сплатив вартість виконаних наданих послуг, що підтверджується матеріалами перевірки. Факт виконання робіт підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту про приймання виконаних робіт.

Податковим органом не надано доказів невиконання ТзОВ «Тітан-С-2»перед ТзОВ «Промхімтехнологія`зобов`язань по договору №09-21.

Відповідно до п. 11.2.1 ст. 11 цього Закону 11.2.1 датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив розрахунок з підрядником в безготівковій формі, а тому у відповідності до зазначеної вище норми отримав право на збільшення валових витрат.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції, що була чинною на момент виникнення правовідносин) податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно до п.п. 7.4.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість`податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків у звітному періоді у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону про ПДВ датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - у разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Як вбачається з наявних у справі доказів, на момент видачі податкових накладних ТзОВ «Тітан-С-2»було зареєстроване платником податку на додану вартість, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ від 25.03.2010р.

З огляду на наведені положення законодавства суд дійшов висновку, що у податкового органу не було підстав для не врахування податкових накладних при формуванні позивачем податкового кредиту.

Відповідно до пп. 7.2.4. п. 7.2. ст. 7 Закону «Про податок на додану вартість`зареєстровані платники податку мають право нараховувати податок на додану вартість, складати та видавати податкові накладні. Позивач відповідно мав право на підставі отриманих накладних відносити вказані в них суми ПДВ до податкового кредиту, оскільки за поставку розрахувався у вартість якої була включена сума нарахованого продавцем ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Відповідачем не надано доказів того, що сплачений ТзОВ «Промхімтехнологія`в ціні послуг ПДВ не був задекларований чи не сплачений ТзОВ «Тітан-С-2» при формуванні зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачем не надано вироку суду, яким встановлено вину директора ТзОВ «Тітан-С-2» за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, а саме за створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу; зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має спрямовуватись на реальне настання обумовлених ним правових наслідків.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними`перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу -землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Відповідачем не надано доказів визнання договору №08-21 укладеного позивачем із ТзОВ «Тітан-С-2»в судовому порядку недійсним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 18 «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців`якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано доказів з відповідного Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, щодо наявності запису про відсутність ТзОВ «Тітан-С-2»за місцем реєстрації.

Згідно наявної в матеріалах справи копії постанови Луганського окружного адміністративного суду від 31.01.2011р. у справі №2а-9480/10/1270 за позовом ТзОВ «Тітан-С-2»до Ленінської МДПІ у м. Луганську про скасування податкового повідомлення-рішення не було доведено факту відсутності ТзОВ «Тітан-С-2»за місцем реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ТзОВ «Промхімтехнологія`задовольнити.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі м. Києва від 08.04.2011р. № та №.

3. Судові витрати в сумі 3,40 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промхімтехнологія`за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.О. Баранов