Справа № 620/4028/18
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4028/18 Суддя першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-8594-17 від 06 листопада 2018 року в сумі 16 638 грн 60 коп.;

- зобов`язати вчинити дії, а саме: провести списання з її особового рахунку недоїмки в розмірі 16 638 грн 60 коп., нарахованої на підставі вимоги про сплату боргу № Ф-8594-17 від 06 листопада 2018 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 06 листопада 2018 року №Ф-8594-17 в частині нарахування ОСОБА_1 недоїмки з єдиного внеску в сумі 15819 грн 54 коп.;

- зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області внести коригування до особового рахунку ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 15819 грн 54 коп., як такої що не передбачено нормами Податкового кодексу України та не підлягає сплаті.;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції матеріалів справи, невірне застосування норм матеріального права і здійснені порушення процесуальних вимог, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах апеляційної скарги скаржник зазначає, що ОСОБА_1 зареєстрована Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Чернігівської області 11 червня 2010 року, відтак є само зайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність та зобов`язана сплачувати єдиний внесок до моменту внесення в облікові відомості інформації щодо припинення її діяльності в якості самозайнятої особи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними, оскільки на момент прийняття відповідачем оскаржуваної вимоги її діяльність як самозайнятої особи була зупинена. Позивач зазначає, що у спірний період вона не отримувала прибуток від здійснення незалежної професійної діяльності, відтак вважає, що у неї немає обов`язку з сплати єдиного соціального внеску.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання призначене на 05 червня 2019 року не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданого письмового відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрована Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури в Чернігівській області 08 червня 2010 року, як така, що має право займатися адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом № 498 від 11 червня 2010 року та витягом з Єдиного реєстру адвокатів України.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівській об`єднаній ДПІ (з 27 квітня 2018 змінено стан: 3 - прийнято рішення про припинення (розпочато ліквідаційну процедуру).

Головним управління ДФС у Чернігівській області 06 листопада 2018 року винесено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-8594-17, якою позивачу нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 16 638 грн 60 коп.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що адвокатська діяльність позивача у період за який їй було нарахування єдиного соціального внеску була зупинена що свідчить про неправомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-8594-17 від 06 листопада 2018 року у вказані частині.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 якого, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 вказаної статті платники єдиного внеску, зазначені у п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у п. 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» згідно зі ст. 13 якого, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 вказаного Закону, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (п. 1 ч. 3 ст.31).

Положеннями ст. 32 цього Закону встановлено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Виходячи зі змісту ч.ч. 5, 6 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (ч. 1 ст.17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв`язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Тобто, поняття «зупинення» та «припинення» адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування.

З матеріалів справи вбачається, що з 21 серпня 2014 року по 28 лютого 2018 року позивач не здійснювала адвокатської діяльності та не отримувала доходу від такої діяльності. Відповідно до записів, що містяться в трудовій книжці у зазначений період ОСОБА_1 була найманим працівником та працювала на КП «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т.Г. Шевченка», в Адвокатському об`єднанні «Правовий альянс», про що зазначено і у Витязі з Єдиного реєстру адвокатів України.

Також матеріали справи містять інформацію про те, що роботодавці позивача щомісячно сплачували єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за найманого працівника ОСОБА_1 у розмірі не менше мінімального від суми нарахованої їй заробітної плати за місяць. Протягом 2017 року єдиний внесок нарахований та сплачений за позивача Управлінням соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації. Всього за 2017 рік було перераховано єдиного внеску на суму 29 625 грн 81 коп.

Відповідно до інформації, наявної у Єдиному реєстрі адвокатів України 01 березня 2018 року ОСОБА_1 поновлено право на зайняття адвокатською діяльністю, про що повідомлено Чернігівську об`єднану ДПІ заявою від 26 квітня 2018 року.

Позивачем 26 квітня 2018 року до контролюючого органу подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, згідно якого позивачем задекларовано отриманий дохід від адвокатської діяльності у березні в сумі 3 723 грн 00 коп. Відповідно до самостійно відображених позивачем у звіті відомостей, сума нарахованого єдиного внеску складає 819 грн 06 коп.

Також 26 квітня 2018 року ОСОБА_1 до Чернігівської об`єднаної ДПІ подано заяви форми № 7-ЄСВ про зняття з обліку платника єдиного внеску та форми № 8-ОПП про ліквідацію або реорганізацію платника податків.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що вимога відповідача від 06 листопада 2018 року № Ф-8594/17 у частині зобов`язання позивача сплатити недоїмку з єдиного внеску в сумі 819 грн 06 коп. є правомірною. Однак, у частині перевищення суми у розмірі 819 грн 06 коп. вимога відповідача у розмірі 15819 грн. 54 коп. є протиправною, оскільки як зазначено вище позивач не здійснювала незалежну професійну діяльність у вищезазначений період як само зайнята особа та не отримувала відповідного доходу.

Отже суд першої інстанції вірно дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що всі вказані відповідачем доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, які містяться в рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення його апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов