Справа № 1840/3178/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 р.Справа № 1840/3178/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Лях О.П. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача Калініна С.К.

представника відповідача Литвиненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 23.10.19 року по справі № 1840/3178/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Сумській області

про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Сумській області, в якому просив суд:

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 02.07.2017 по 17.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 07.11.2015 по 01.03.2017 проходив службу в ГУНП в Сумській області на посаді чергового поліцейського-водія та поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області. В день звільнення відповідачем не було нараховано та виплачено заробітну плату в повному обсязі, зокрема надбавку за роботу в надурочний та нічний час. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.03.2018, що залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 з відповідача на користь позивача стягнуто компенсацію за роботу в надурочний час сумі 20895 грн. 68 коп. та компенсацію за роботу у нічний час в сумі 853 грн. Рішення суду виконано відповідачем 17.07.2018, проте не сплачено позивачу середній заробіток по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судом рішення про стягнення коштів роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, порушення є триваючим, а тому середній заробіток має бут сплачений за весь період затримки, тобто за 479 робочих днів.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 54270,49 грн. за період з 02.03.2017 по 12.06.2018.

В частині вимог про стягнення середнього заробітку за період з 13.06.2018 по 17.07.2018 відмовлено в зв`язку з необгрунтованістю.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про безпідставність застосування "Порядку обчислення середньої заробітньої плати" затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 при визначення середньоденного розміру грошового забезпечення із розрахунку робочіх днів, а застосував п. 8 Порядку від 06.04.2016 № 260, відповідно до якого зазначено, що виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Зазначає, що спірні правовідносини стосуються стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та жодним чином не пов`язані з грошовою компенсацією за невикористану в році звільнення відпустку.

Також, відповідачем, Головним управлінням Національної поліції в Сумській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції наявним у справі доказами не надано належної оцінки, неправильно застосовано норми матеріального права, не вжито заходів щодо правильного застосування законодавства та винесення законого та обґрунтованного рішення, у зв`язку з чим просив рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач дійсно проходив службу у Сумському відділі поліції ГУНП в Сумській області та був звільнений 23.02.2017 за власним бажанням. Рішенням суду від 21.03.2018 вимоги позивача задоволено частково, стягнуто компенсацію за роботу у нічний та надурочний час. Рішення залишено без змін постановою суду від 12.06.2018. Компенсація за роботу у нічний час та понад норму не виплачувалась у зв`язку з тим, що виплата їх не передбачена нормативними актами. При розгляді справи судом встановлювалось саме право на отримання компенсацій, а не вирішувався спір про їх розмір. На момент набрання законної сили рішенням позивач вже не проходив службу. Мав звернутися до відповідача з вимогою про проведення розрахунку, але не зробив цього. У зв`язку з наявністю спору про право на отримання компенсації, вина відповідача у їх невиплаті взагалі відсутня. Підстави для застосування ст. 117 КзпП України у зв`язку з цим також відсутні. Кошти були виплачені позивачу у найкоротший строк у добровільному порядку після отримання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду - 12.07.2018.

Представник позивача просив апеляцінй скаргу позивача задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 проходив службу у ГУНП у Сумській області з 07.11.2015 по 01.03.2017.

Вважаючи, що в день звільнення відповідачем не було проведено з ним повного розрахунку, звернувся до суду з позовом.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 у справі №818/356/18 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ГУНП у Сумській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за роботу у надурочний час за період з 01.12.2015 по 26.05.2016 та компенсацію за роботу у нічний час за період з 01.12.2015 по 01.03.2017 (а.с. 10-12). Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином, судове рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Сумській області набрало законної сили.

17.07.2018 ГУНП в Сумській області добровільно виконало рішення суду у повному обсязі, перерахувавши стягнену суму на банківський рахунок ОСОБА_1 .

Беручи до уваги, що в справі, яка розглядається, сторонами є ті ж самі особи, відповідно до ст. 78 ч. 4 КАС України, обставини, встановлені при розгляді зазначеної справи повторному доказуванню не підлягають. Судовими рішеннями встановлено, що відповідачем протиправно не виплачувалась компенсація за роботу у нічний час та надурочні роботи.

Позивач зазначає, що ГУНП в Сумській області не виконав покладені на нього обовязки перезбачені Кодексом законів про працю України та в порушення вимог ст. 116, 117 КЗпП України не сплатив ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня наступного після звільнення до день набрання судовим рішення законної сили про стягнення компенсації за роботу у нічний час та надурочні роботи у розмірі 54270,49.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Відповідно ст. 94 ч.ч. 1, 2 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено "Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" (далі Порядок).

Відповідно до п. 20 розділу І Наказу МВС України від 06.04.2016 № 260, за виконання службових обовязків понад установлений час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцеським додатково не виплачується.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Колегія суддів зазначає, що заходи, встановлені вказаною статтею визначаються як відповідальність підприємства перед працівником за не виплату належних працівникові сум при звільненні.

Підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до статті 117 КЗпП, є склад правопорушення, який включає два юридичних факти, а саме: порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника (підприємства).

Поліцейським, які не виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Колегія суддів зазначає, що між ОСОБА_1 та ГУНП в Сумській області у справі № 818/356/18 розглядався спір, яким встановлено право (належність) позивача на компенсаційні виплати, а саме надбавки за роботу понад норму та надбавку за роботу в нічний час.

Матеріалами справи встановлено, що постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018, було виконано відповідачем 17.07.2018, згідно платіжного доручення № 2660 від 12.07.2018.

Тобто, ст. 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітньої плати.

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшакова проти України" від 08 квітня 2010 передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітньої плати відповідно до статті 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статтей 116, 117 КЗпП України, більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

Вказані висновки повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.08.2018 по справі № 810/1543/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що за наявністю спірних правовідносин, які стосуються розміру належних ОСОБА_1 сум, стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні ч. 1 ст. 117 КЗпП України є безпідставним.

Наведені обставини не враховано судом першої інстанції, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 317 КАС України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року по справі № 1840/3178/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Сумській області про стягнення середнього заробітку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 07.06.2019 року