Справа № 360/631/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року справа №360/631/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/631/19 (головуючий суддя І інстанції - Свергун І.О.), складене у повному обсязі 13 березня 2019 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Попаснянського відділення про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2019 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Попаснянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму страхових виплат за минулий час, а саме з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2018 року на підставі ч. 6 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (а.с. 2-3).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 68-70).

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначив, що відповідно до ч. 6 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" строки проведення страхових виплат продовжуються з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Вважає, що медико-соціальною експертизою підтверджено втрату працездатності та причинний зв`язок між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я, а саме: нещасний випадок на виробництві, відтак у фонду виникає обов`язок поновити проведення страхових виплат та виплатити їх за минулий період.

Посилався на рішення Європейського Суду з прав людини та на положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (а.с. 77-78).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції вважає достатніми матеріали справи для прийняття рішення за результатами розгляду апеляційної скарги без участі позивача , який повідомлений про час розгляду справи ще 25 квітня 2019 року та мав можливість скористатися правовою допомогою завчасно. Суд не задовольняє клопотання позивача про відкладення розгляду справи з підстав лікування , які не підтверджені відповідними документами, окрім квитків АТ «Укрзалізниці».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 4-5), з 01 квітня 2001 року перебуває на обліку в органах Фонду соціального страхування України у зв`язку з трудовим каліцтвом (страховий випадок № 5301), отриманим 29 липня 1996 року, що підтверджується матеріалами особової справи позивача (а.с. 31-67).

01 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Попаснянському районі Луганської області з заявою про продовження раніше призначених страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (а.с. 65).

До вказаної заяви позивачем додано довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 06 листопада 2013 року серії 10ААА № 222027, виданої психіатричною МСЕК, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності та визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 70%, з 01 листопада 2013 року до 01 листопада 2015 року. Дата переогляду - 10 жовтня 2015 року (а.с. 66).

Постановою ВВД ФСС НВВПЗУ в Попаснянському районі Луганської області від 10 грудня 2014 року № 1217/50429/5301/997 продовжено раніше призначені страхові виплати ОСОБА_1 з 01 грудня 2014 року до 31 жовтня 2015 року на підставі особистої заяви потерпілого від 01 грудня 2014 року № 1497 та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 06 листопада 2013 року серії 10ААА № 222027, виданої психіатричною МСЕК (а.с. 64).

30 листопада 2015 року ВВД ФСС НВВПЗУ в Попаснянському районі Луганської області винесено постанову про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з 01 листопада 2015 року у зв`язку з закінченням терміну дії довідки МСЕК (а.с. 56).

09 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (а.с. 37).До вказаної заяви позивачем було додано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 774891, виданої Спеціалізованою психіатричною МСЕК, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 02 листопада 2018 року безстроково, та довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 010262, виданої Спеціалізованою психіатричною МСЕК, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 70%, з 02 листопада 2018 року безстроково (а.с. 7).

На підставі вищевказаних довідок відповідачем винесено постанову від 15 січня 2019 року № 1213/50429/50429/1004 про призначення страхових виплат ОСОБА_1 з 02 листопада 2018 року безстроково (а.с. 33).

11 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про продовження проведення страхових виплат за період з 01 листопада 2015 року до 01 листопада 2018 року, на що УВД ФСС України у Луганській області в особі Попаснянського відділення надало відповідь від 24 січня 2019 року № 115/03-13, якою роз`яснено, що страхові виплати призначаються на період дії довідки МСЕК, якою встановлено відсоток втрати професійної працездатності (а.с. 8).

Не погодившись із відмовою у продовженні проведення страхових виплат за період з 01 листопада 2015 року до 01 листопада 2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Спеціалізованою психіатричною МСЕК при огляді 07 грудня 2018 року не підтверджено втрату працездатності ОСОБА_1 за минулий час, а саме з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2018 року, тому відповідачем правомірно призначено ОСОБА_1 страхові виплати з 02 листопада 2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV (далі - Закон № 1105), Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11 (далі - Порядок № 11).

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 7 ст. 36 Закону № 1105 страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Частиною 1 ст. 47 Закону № 1105 визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону № 1105 виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Частиною 5 ст.47 Закону № 1105 встановлено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Згідно з частиною 6 ст. 47 Закону № 1105 страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Пунктом 3.2.3. Порядку № 11 визначено, що щомісячна страхова виплата проводиться протягом строку, на який встановлено МСЕК стійку втрату професійної працездатності. Строк проведення щомісячних страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, установленого при наступному огляді МСЕК, незалежно від часу звернення потерпілого до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності і причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Якщо строк повторного огляду МСЕК потерпілим пропущено і МСЕК підтвердила стійку втрату професійної працездатності, щомісячна страхова виплата відновлюється з дати, установленої МСЕК, але не більш як за три роки з дня припинення виплати щомісячної страхової виплати (Пункт 3.2.4. Порядку № 11).

Відтак, поновлення страхових виплат за час, який передує повторному огляду відбувається у разі підтвердження МСЕК стійкої втрати професійної працездатності за минулий період та наявності причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, з 02 листопада 2018 року страхові виплати позивачу продовжено безстроково на підставі довідок до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 774891 та про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 010262.

Дослідженням вищевказаних довідок судом встановлено, що ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено другу групу інвалідності з 02 листопада 2018 року (нещасний випадок на виробництві), інвалідність встановлена безстроково; встановлено ОСОБА_1 ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 70%, з 02 листопада 2018 року безстроково (а.с. 7).

Враховуючи те, що МСЕК встановлено другу групу інвалідності з 02 листопада 2018 року у відповідача були відсутні законодавчо встановлені підстави для продовження страхових виплат за період з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2018 року.

Відтак, доводи позивача/апелянта про порушення його права на отримання страхових виплат за період з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2018 року є незмістовним.

Щодо посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення Європейського Суду з прав людини та на положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами положень статті 1 Конвенції, Статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слід звернути увагу, що стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Однак, у даному випадку відповідач не допустив втручання у право власності позивача на отримання соціальних виплат, оскільки продовжив такі виплати саме з дати встановленої МСЕК.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/631/19 за позовом - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 червня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Сіваченко

І.В. Геращенко