Справа № 450/237/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5434/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Рибака Н. Я.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2019 року (рішення ухвалено у м. Пустомитах судом у складі головуючого судді Даниліва Є. О.) у справі № 450/237/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Львівська митниця ДФС, про скасування постанови, закриття провадження у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) про скасування постанови, закриття провадження у справі про порушення митних правил.

Позивач просив: скасувати постанову ДФС України від 26 грудня 2017 року у справі № 4825/20900/17;

закрити провадження у справі про порушення митних правил № 4825/20900/17, в якій на нього, ОСОБА_3 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн за порушення, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України (далі - МК України).

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 травня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Львівську митницю ДФС.

Ухвалою Пустомитівського районного суду від 27 грудня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2019 року позивачу у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_3 , подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору. Вказує, що автомобіль, яким він 04.05.2017 перетнув митний кордон України, не є товаром, а тому не є предметом правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України. Зазначає, що висновки суду першої інстанції є помилковими та не відповідають нормам матеріального права, зокрема, нормам статей 366 та 458 МК України, та обставинам справи.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника відповідача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб особистого користування, яким є автомобіль, який позивач ввіз на митну територію України в митному режимі «транзит» охоплюється поняттям «товар» і є предметом правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України, тому постанова ДФС України від 26.12.2017 є законною.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в ході митного контролю за допомогою АСМО «Інспектор-2006» Львівської митниці ДФС та ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 04.05.2017 ОСОБА_3 ввіз на митну територію України автомобіль марки «RENAULT ESPACEIV», номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номер № НОМЕР_2 (країна реєстрації - Польща) в зоні діяльності Львівської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» з метою особистого користування в митному режимі «транзит».

Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 09 год. 12 хв. 15.09.2017 не вивозився та у інший митний режим, згідно із законодавством, не поміщений.

15.09.2017 близько 09 год 13 хв. ОСОБА_3 намагався вивезти з території України транспортний засіб марки «RENAULT ESPACEIV», номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номер № НОМЕР_2 (країна реєстрації - Польща) через зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Краковець - Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС.

Встановивши факт перевищення встановленого частиною першою статті 95 МК України строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту, посадовою особою Львівської митниці ДФС щодо ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил № 4825/20900/17 від 15.09.2017 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України.

Постановою Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 4825/20900/17 від 14.11.2017 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

04.12.2017 ОСОБА_3 , в порядку частини першої статті 529 МК України, подав скаргу на дану постанову до ДФС України, в якій просив скасувати постанову та закрити справу з підстав відсутності у його діях ознак порушення митних правил та невідповідності викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_3 , ДФС України, керуючись пунктом 1 частини другої статті 530 МК України, винесла постанову від 26.12.2017, якою скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Львівської митниці ДФС від 14.11.2017 у справі про порушення митних правил № 4825/20900/17 - без змін.

Вважаючи постанову ДФС від 26.12.2017 протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 57 частини першої статті 4 МК України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Відповідно до пункту 59 частини першої статті 4 МК України, транспортні засоби комерційного призначення - це будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Відповідно до пункту 60 частини першої статті 4 МК України, транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно;

Згідно з пунктом першим частини першої статті 95 МК України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб.

Відповідно до частини третьої статті 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції в частині того, що транспортний засіб позивача є товаром в розумінні пункту 57 частини першої статті 4 МК України, оскільки є транспортним засобом особистого користування, яким позивач користувався для власних потреб.

На користь такого висновку також свідчать положення пункту 2 Правил митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118 (зі змінами), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708, у якому зазначено, що транспортні засоби є товарами, що класифікуються за кодами 8701 - 8705, 8711, 8716 згідно з УКТЗЕД, і номерні вузли до них.

Аналогічна правова позиція при вирішенні подібних спорів викладена в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 466/6388/14-а і відповідно до вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що транспортний засіб марки «RENAULT», модель «ESPACEIV», номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номер № НОМЕР_2 переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митного кордону.

Частиною першою статті 366 МК України встановлено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Відповідно до частини другої статті 366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору, призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановленні законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до частини шостої статті 366 МК України, громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо ввезення вищезазначеного транспортного засобу з метою транзиту.

Частиною першою статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання апелянта на те, що вищезазначений транспортний засіб не є товаром, оскільки зазначене не відповідає положенням митного законодавства України. При цьому, за відсутності факту вивезення транспортного засобу за межі митної території України митний режим «транзит» формально не завершений.

Посилання апелянта на те, що висновки суду першої інстанції є помилковими та не відповідають нормам матеріального права, зокрема, нормам статей 366 та 458 МК України, спростовуються вищенаведеним аналізом законодавчих положень норм митного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 . перевищений встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, терміном більше ніж десять діб, тому в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 470 МК України, а постанова Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 4825/20900/17 від 14.11.2017 та постанова ДФС України від 26.12.2017 про залишення її без змін, є законними та обґрунтованими.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2019 року у справі № 450/237/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський