Справа № 525/1614/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 р.Справа № 525/1614/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Перцової Т.С. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Хоролець В.В., вул. Шевченка, 69, смт. Велика Багачка, Великобагачанський, Полтавська, 38300, по справі № 525/1614/18

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області , Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області третя особа Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про скасування постанов про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.04.2019 року позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування постанов про закінчення виконавчого провадження задоволений частково.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасла М.М. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №525/503/14-а, виданого 26.10.2016 року Великобагачанським районним судом Полтавської області (де боржником є Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, стягувачем є ОСОБА_1 ) у виконавчому провадженні ВП №54209881.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасла М.М. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №525/503/14-а, виданого 26.10.2016 року Великобагачанським районним судом Полтавської області (де боржником є Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, стягувачем є ОСОБА_1 ) у виконавчому провадженні ВП №54210015.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Полтавській області - відмовлено.

Третя особа, Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження ВП №54209881 по виконавчому листу Великобагачанського районного суду №525/503/14-а від 26.10.2016 року про зобов`язання Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 01.01.2014 року з урахуванням раніше проведених виплат (а.с.7,39-43;73-92).

Також, у провадженні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження ВП №54210015 по виконавчому листу Великобагачанського районного суду №525/503/14-а від 26.10.2016 року про зобов`язання Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 01.01.2014 року з урахуванням раніше проведених виплат (а.с.9,39-43;93-110).

Відповідно до розпоряджень Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №129971 від 19.08.2014 року та №129971 від 09.02.2015 року на підставі судових рішень ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року та з 01.08.2014 року по 02.08.2014 року (а.с.31-32).

У виконавчих провадженнях ВП №54209881 та ВП №54210015 містяться листи Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, адресовані до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області щодо виконання постанов по даних виконавчих провадження відносно ОСОБА_1 (а.с.82-83,102-103); однак, зміст цих листів не вказує на те, що на користь ОСОБА_1 було проведено відповідні виплати згідно виконавчих листів Великобагачанського районного суду №525/503/14-а від 26.10.2016 року.

17 липня 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмаслом М.М., з посиланням на п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №54209881 та ВП №54210015, посилаючись на те, що до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надійшли повідомлення боржника про повне виконання рішення суду та надано підтверджуючу документацію (а.с.7,9).

Не погодившись з постановами про закінчення виконавчих проваджень з підстав, що державним виконавцем не здійснено всіх необхідних дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов в частині скасування постанов відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчих проваджень, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в цій частині та не доведеності відповідачем правомірності прийнятого ним рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до другого відповідача Управління ДВС ГТУЮ в Полтавській області, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у справі заявив позовні вимоги щодо скасування конкретних постанов про закінчення виконавчих проваджень, які винесені відповідною посадовою особою першого відповідача у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, урегульовано нормами Закону України "Про виконавче провадження" .

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 України "Про виконавче провадження" Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на вищезазначені правові норми, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, виконавче провадження підлягає закінченню.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання в Україні визначає Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI, ч..1 ст.2 якого передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Як встановлено судом оскаржувані постанови були винесені на підстав п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України №1404-VIII, відповідно до якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З позову, матеріалів справи та матеріалів виконавчих проваджень №54209881 та №54210015 вбачається, що судове рішення у справі №525/503/14-а, на підставі якого видано виконавчі листи, були виконано лише частково.

В матеріалах справи, в матеріалах виконавчих проваджень №54209881 та №54210015 відсутні докази виконання рішення суду в частині здійснення виплати перерахованої пенсії. Про те, що виплату різниці в пенсії Великобагачанським об`єднаним ПФУ Полтавської області позивачу так і не здійснило, зазначено також і в апеляційній скарзі з посиланням на відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 51, 54 та тексті свого рішення у справі "Пічкур проти України" (№ 10441/06) право на отримання пенсії не може бути залежним від місця проживання заявника. Різниця в поводженні, є порушенням статі 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, згідно з рішеннями Європейського Суду з прав людини труднощі держави не можуть перешкоджати в отриманні компенсації («Долгов проти України від 19.04.2005р.), економічні труднощі не можуть бути виправданням Уряду («Черняєв проти України» від 26.07.2005р.), органи державної влади не повинні посилатися на брак грошових коштів, як на виправдання невиконання рішення суду («Деркач та Палек проти України» від 21.12.2004р.).

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету є безпідставними оскільки передбачене законом право на отримання соціальних гарантій не може ставитись у залежність від наявності у відповідача таких видатків.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, невиконання судового рішення щодо виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з відсутністю коштів, є порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та яка є частиною національного законодавства, а також статті 1 Протоколу №1 до Конвенції.

Оскільки рішення суду у справі №525/503/14-а не виконано в повному обсязі, а саме нараховані кошти не виплачено, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність даному випадку порушення прав позивача, які підлягають захисту відповідно до наведених вище правових норм.

Таким чином, у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанов про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не переконався у фактичному виконанні судового рішення та передчасно виніс постанови про закінчення виконавчого провадження, оскаржувані постанови про закінчення виконавчого провадження є такими, що винесені необґрунтовано, без дотримання вимог чинного законодавства, що є підставою для їх скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. ч.4 ст.241, 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.04.2019 року по справі № 525/1614/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова О.В. Присяжнюк