Справа № 1240/2761/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року справа №1240/2761/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі №1240/2761/18 (головуючий І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дії противоправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_2 , який дає право на пенсію за віком, періоду роботи з 03.07.1978 по 17.06.2000 на СООО «Чорнухінська птахофабрика AVIS 2000»; зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_2 стаж роботи з 03.07.1983 по 28.12.1996 на Чорнухінській птахофабриці «Ворошиловградптицепром», з 29.12.1996 по 17.06.2000 в колективному сільськогосподарському підприємстві «Чорнухінська птахофабрика», яке було перейменовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Чорнухінська птахофабрика AVIS 2000».

В обґрунтування позову зазначив, що позивач отримує пенсію за віком. 14.05.2018 звернулася до відповідача за перерахунком пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням стажу роботи в період з 03.07.1978 по 17.06.2000.

Однак, рішенням УПФУ від 01.06.2018 № 4450 в зарахуванні стажу та перерахунку пенсії позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що підприємство, де працювала позивач, знаходиться на тимчасово окупованій території.

Рішення є протиправним та таким, що порушує конституційні права позивача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 01 червня 2018 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за заявою від 14 травня 2018 року, зарахувавши до загального стажу період її роботи на Чорнухинській птахофабриці тресту Ворошиловградптахопром, КСП «Чорнухинська птахофабрика», СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» з 03.07.1978 по 17.06.2000.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. В порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції № 58 від 29.07.1993, у трудовій книжці позивача жодним чином не зазначено відомості про перейменування (перетворення) Чорнухинської птахофабрики тресту Ворошиловградптахопром у СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» та неправомірно зроблено запис про звільнення.

2. Підприємство, що видало довідку позивачу, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не перереєструвалося на підконтрольній державній владі України території. Тому врахувати документи, надані позивачем, не можливо.

3. Суд першої інстанції в порушення вимог ст..73 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стягнув з відповідача судовий збір.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; має статус внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 (арк. спр. 6-8, 9, 10).

20.10.2017 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, яку призначено протоколом від 06.11.2017 року з 20.10.2017 року (арк. спр. 41, 46).

14.05.2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, додавши довідки зі СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» від 23.07.2017 року № № 81, 82 (арк. спр. 82, 83, 84, 85).

Рішенням УПФУ в Станично-Луганському районі від 01.06.2018 позивачу відмовлено у зарахуванні до стажу період роботи з 03/07/1978 року по 30.06.2000 року на підставі наданих довідок. Відмова мотивована тим, що підприємство, яке видало довідку знаходиться на території тимчасово непідконтрольній українській владі та перевірити достовірність інформації в наданих довідках відповідач не має можливості (арк. спр. 11).

Трудова книжка позивача, містить наступні записи щодо її роботи на Чорнухинський птахофабриці:

- запис № 5 від 03.07.1978 - прийнята бухгалтером контори на підставі наказу № 129 к від 05.07.1978;

- запис № 6 від 20.04.1983 - переведена інструктором методистом з виробничої гімнастики відповідно до наказу № 62 к від 20.04.1983;

- запис № 7 від 13.04.1988 - переведена бухгалтером розрахункового відділу відповідно до наказу № 74 к від 12.04.1988;

- запис № 8 від 17.06.2000 - звільнена у зв`язку з переведенням в СТОВ «Чорнухинська птахофабрика АВІС-2000» на підставі протоколу № 1 загальних зборів від 07.04.2000 (арк. спр. 12-13).

При цьому в трудовій книжці позивача не зазначено відомості про перейменування (перетворення) Чорнухинської птахофабрики тресту Ворошиловградптахопром у СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000».

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 22.05.2018 № свідчить, що місцезнаходженням СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» є Луганська область, Перевальський район, смт. Центральне, вул. Басько, буд. 10 (арк. спр. 86-91).

Згідно з довідкою від 23.11.2017 № 81, виданою СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000», ОСОБА_2 дійсно працювала на Чорнухинській птахофабриці треста «Ворошиловградптахопром»:

- 03.07.1978 - прийнята бухгалтером контори згідно з наказом № 129 к від 05.07.1978;

- 20.04.1983 - переведена інструктором методистом з виробничої гімнастики відповідно до наказу № 62 к від 20.04.1983;

- 13.04.1988 - переведена бухгалтером розрахункового відділу згідно з наказом № 74 к від 12.04.1988;

- 17.06.2000 - звільнена у зв`язку з переведенням в СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» на підставі протоколу зборів № 1 від 07.04.2000;

- 18.06.2000 - прийнята за переведенням в СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» бухгалтером розрахункового відділу згідно з наказом № 115 від 18.06.2000;

- 11.08.2000 - призначена головним бухгалтером ДП «Бройлер» згідно з наказом № 148 к від 11.08.2000;

- 23.07.2001 - звільнена за згодою сторін згідно з наказом № 84 від 23.07.2001 (арк. спр. 21).

Відповідно до довідки від 23.11.2017 № 82, виданої СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000», Чорнухинська птахофабрика треста «Ворошиловградптахопром» перетворена в колективне сільськогосподарське підприємство «Чорнухинська птахофабрика» згідно з наказом № 362-к від 29.12.1996 з 29.12.1996, а колективне сільськогосподарське підприємство «Чорнухинська птахофабрика» перейменоване в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» згідно з наказом № 115-к від 17.06.2000 з 16.06.2000. СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» є правонаступником треста «Ворошиловградптахопром» та зберігачем усіх архівних документів на підставі свідоцтва про державну реєстрацію підприємницької діяльності від 17.06.2000 № 0010068 (арк. спр. 22).

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що надані позивачем докази підтверджують її роботу у спірний період часу, тому, з огляду норми пенсійного законодавства, положення Конвенції про захист прав людини, рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінка суду.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями пункту 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Трудова книжка позивача містить необхідні записи щодо прийняття на роботу, переведення та звільнення в спірний період.

Проте, в трудовій книжці не зазначено відомості про перейменування (перетворення) Чорнухинської птахофабрики тресту Ворошиловградптахопром у СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000».

Тому зазначені відомості повинно бути підтверджено уточнюючою довідкою.

Уточнюючі довідки від 23.11.2017 № 81, 82 видані СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000», яке зареєстровано у смт.Центральне Перевальського району Луганської області, яке в свою чергу, відноситься до населених пунктів, визначених Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»

Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.

Тому надані позивачем уточнюючі довідки від 23.11.2017 року не можуть бути належним доказом, оскільки підприємство, яке видало ці довідки, не було створено у порядку, передбаченому законами України.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями певної території Луганської області.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року «Лоізіду проти Туреччини» дійшов такого висновку «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен був взяти до уваги інформацію зазначену у довідках, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернулася до Управління за перерахунком пенсії.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд зазначає, що інформація, яка міститься в довідках про спірний період роботи позивача в сукупності з фактичними даними, які відображені в її трудовій книжці, підтверджує, що ОСОБА_2 працювала на Чорнухинській птахофабриці тресту Ворошиловградптахопром, КСП «Чорнухинська птахофабрика», СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» з 03.07.1978 по 17.06.2000.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що висновок відповідача про неврахування в стаж спірного періоду роботи позивача не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу про відмову в перерахунку пенсії та зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача за її заявою від 14.05.2018 року з врахуванням до загального стажу період роботи ОСОБА_2 на Чорнухинській птахофабриці тресту Ворошиловградптахопром, КСП «Чорнухинська птахофабрика», СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» з 03.07.1978 по 17.06.2000.

При цьому суд першої інстанції відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правильно обрав належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача - визнав протиправним та скасував саме рішення УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 01 червня 2018 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2

Стосовно доводів апеляційної скарги про необґрунтованість стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн (а.с. 3).

З урахуванням ч.1 ст.139 КАС України судом першої інстанції стягнуто на користь позивача судові витрати в розмірі 1409,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань пенсійного органу, тобто у повній відповідності до вимог процесуальних норм.

При цьому процесуальні норми права не містять обмежень щодо неможливості стягнення судових витрат, якщо суб`єкт владних повноважень не має коштів на сплату судового збору.

Відтак, доводи апелянта про необґрунтованість стягнення витрат позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є неспроможними.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено п. 3 ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 12, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі №1240/2761/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі №1240/2761/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 11 червня 2019 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 червня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова