Справа № 420/871/19
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/871/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненка А.О..

за участі сторін:

представник позивача - Лук`ян С.Г. (за ордером)

представник відповідача - Пояркова К.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" Головного управління ДФС в Одеській області № від 27.09.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

З позовом до суду звернувся ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" Головного управління ДФС в Одеській області № від 27.09.2018 року.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "С" від 27.09.2018р. № прийнято з боку відповідача протиправно, з порушенням норм діючого податкового законодавства, отже є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що перед початком перевірки не було пред`явлено направлення на перевірку, а лише додана копія наказу. Відсутність копій направлень на фактичну перевірку з підписом особи від суб`єкта господарювання або наявність акту про відмову в їх отримання підтверджує факт їх не пред`явлення. Після отримання деяких документів ревізори-інспектори покинули територію кафе, а згодом, 08.10.2018 року Позивачем поштою отримано податкове повідомлення-рішення форми "С" від 27.09.2018р. № , яким відповідач застосував штрафні санкції в сумі 34 154,00 грн.

22.03.2019 року, від Відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 38-40). В обгрунтування зазначено, що висновки щодо порушень, виявлених під час проведення перевірки, що зафіксовані в акті перевірки - є обґрунтованими, а тому податкове повідомлення-рішення форми "С" від 27.09.2018р. №, яке винесено на підставі акту перевірки є законним та винесеним в межах діючого законодавства.

Заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача, заперечувала щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Обставини справи.

Головним управлінням ДФС в Одеській області 31.07.2018р. було видано наказ № 5438 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 )». Вказану перевірку доручено провести з 03.08.2018р. протягом 10 діб за адресою: АДРЕСА_2 , б/в «ІНФОРМАЦІЯ_1 ». кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за результатами якої складено Акт №983/15-32-40-03/ від 13.08.2018.

На підставі Акту фактичної перевірки від 13.08.2018 року, Головне управління ДФС в Одеській області прийняло податкове повідомлення - рішення форми "С" від 27.09.2018р. №, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 34154,00 грн. за порушення, передбачене п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с. 10).

Не погоджуючись із податковим повідомленням - рішенням форми "С" від 27.09.2018р. №, Позивач скористався правом звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (а.с. 12).

07.11.2018 року Державна фіскальна служба України прийняла рішення про продовження строку розгляду скарги (а.с. 13).

14.12.2018 року ДФС України прийнято рішення про результати розгляду скарги № /С/99-99-11-06-01-25, яким податкове повідомлення - рішення форми "С" від 27.09.2018р. № залишено без змін, а скарга - без задоволення (а.с. 14).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням форми "С" від 27.09.2018р. №, Позивач звернувся із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-V1 (із змінами та доповненнями).

В главі 8 Податкового кодексу України визначені види перевірок контролюючих органів, порядок їх проведення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.3. п. 75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, в тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядком проведення фактичної перевірки, згідно зі ст. 80 ПКУ, передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі, коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені ст. 82 ПК, не повинні перевищувати 10 діб. Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст. 86 ПК України.

Згідно з вимогами п.п. 16.1.2, п.п. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 ПК України - платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Тобто, показники, визначені п. 44.1 ст. 44 ПК України повинні підтверджуватись первинними документами, які податкові органи мають право вивчати і перевіряти під час проведення перевірок, що обумовлено пп. 20.1.8 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

Пунктом 177.10 ст. 177 ПК України передбачено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону №265, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно зі ст. 20 Закону №265, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Висновки суду.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДФС в Одеській області на підставі наказу № 5438 від 31.07.2018 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса господарської одиниці: АДРЕСА_2, б/в ІНФОРМАЦІЯ_1 , кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за результатами якої складено Акт №983/15-32-40-03/ від 13.08.2018.

Відповідно до умов та порядку допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, передбачених ст. 81 ПК України та п. 1.3 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС №22 від 31.07.2014 (у редакції наказу ДФС №398 від 23.03.2018, посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області (головні державні ревізори-інспектори відділу ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області) пред`явлено Позивачу направлення на перевірку (№ № 2522, 2523 від 02.08.2018) та вручено копію наказу № 5438 від 31.07.2018, про що наявний підпис Позивача у вказаних направленнях (а.с. 43-44).

Суд зазначає, що в ході проведення перевірки, встановлено порушення вимог п. 12 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), тобто встановлено факт неведення обліку алкогольних напоїв (вино, лікеро-горілчані вироби), які знаходились за місцем їх реалізації (кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_2») на загальну суму 17077 грн. (а.с. 51-54).

Крім того, судом встановленео, що перевірку здійснено в присутності Позивача та його представника за довіреністю ОСОБА_2 , про що наявна відмітка в Акті (довідці) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального від 03.08.18 року, дата реєстрації акта в органі ДФС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання - 13.08.2018 № 983/15-32-40-03/ (а.с. 47-50).

Суд зазначає, що вказана перевірка закінчена 10.08.2018, про що вказано в Акті, саме в той день складено Акт відмови від підпису та отримання акту перевірки № 956 від 10.08.2018 (а.с. 57).

Отже, лист ГУ ДФС в Одеській області з Актом перевірки був надісланий на адресу платнику податків 13.08.2018 року поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення (штрих кодовий ідентифікатор 418) та повернутий до ГУ ДФС в Одеській області 14.09.2018 з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 55-56).

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Крім того, в судовому засіданні, у якості свідків були допитані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проводили перевірку та зазначили, що перевірка була проведена 03.08.2019 року в присутності ОСОБА_1 .. Позивач самостійно називав кількість алкогольних напоїв, які перебували на місці реалізації, ціни були зазначені в меню. В строк до 10.08.2018 року, представник Позивача ОСОБА_2 за місцем знаходження посадових осіб надала накладні на придбання деяких алкогольних напоїв. Такі накладні враховані при складанні акту, зазначені у додатках та невключені до штрафних санкцій (свідок ОСОБА_3 ). Ціни на алкогольні напої, що не були в меню ОСОБА_1 називав особисто. Накладні привозила ОСОБА_2 за довіреністю. Перевіряючими було запропоновано представнику додати всі наявні накладні, однак такі накладні у строк до закінчення проведення перевірки не надані, тому 10.08.2018 року складено акт, в додатках до якого зазначені позиції, щодо яких нараховані штрафні санкції (свідок ОСОБА_4 ).

Крім того, суд звертає увагу, що в ході судового розгляду представником надані копії накладних на придбання товару, які не містять обов`язкових реквізитів для документів бухгалтерського обліку, тому не приймаються судом в якості належних та допустимих доказів ведення обліку товарних запасів та наявності документів щодо походження товару (а.с.75-79). Крім того, пояснення щодо придбання товару частково для особистих цілей судом не може бути прийнято до уваги, оскільки алкогольні напої перебували на місці реалізації, тому придбання товару на суму 1975 грн. взагалі не підтверджено, що не заперечується представником.

Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення форми «С» Головного управління ДФС в Одеській області № від 27.09.2018 у розмірі 34154 грн. є прийнятим згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення - рішення форми «С» № від 27.09.2018, тому позовна вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" Головного управління ДФС в Одеській області № від 27.09.2018 року - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10.06.2019 року.

Суддя Бутенко А.В.

.