Справа № 640/5264/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 червня 2019 року № 640/5264/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
прозобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі - відповідач), у якому просить:

- зобов`язати відповідача визнати банківський касовий документ - заяву на видачу готівки №5512822 від 22 квітня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» недійсним;

- зобов`язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення - повернути кошти у сумі 160 000, 00 грн. на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 , який відкрито на підставі договору банківського рахунку №980-007-000000936 від 29 травня 2015 року;

- зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію, зокрема внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно включення всієї суми відшкодування належної до виплати позивачу, а саме 13 426, 29 грн. на підставі договору банківського рахунку №980-007-000000936 від 29 травня 2015 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі договору банківського рахунку №980-007-000000936 від 29 травня 2015 року, укладеного між ним та ПАТ «Банк Михайлівський», йому було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 . За посередництва банку, позивач розміщував свої кошти на депозит, що підтверджується договором №980-007-000141267 від 22 жовтня 2015 року та договором поруки №980-007-00141267 від 22 жовтня 2015 року, у зв`язку з чим кошти списувались з поточного рахунку та по закінченню терміну користування депозитом, зараховувались назад. Позивач зазначив, що з довідки про стан рахунку вбачається, що станом на 21 квітня 2016 року кошти та відсотки були повернуті шляхом перерахування на рахунок позивача, та на наступний день - 22 квітня 2016 року була здійснена видача готівки з поточного рахунку в сумі 160 000, 00 грн., згідно заяви на видачу готівки №5512822 від 22 квітня 2016 року. Позивач стверджує, що зазначену суму коштів він не отримував, вважає підпис у заяві на видачу готівки підробленим, а відмову у поверненні йому коштів у сумі 160 000, 00 грн. порушенням його права, як вкладника, на отримання гарантованого відшкодування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня її вручення йому надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

Також, вказаною ухвалою було залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

16 травня 2019 року відповідачем надано суду відзив, в якому він заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що 22 жовтня 2015 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно - розрахунковий центр» (далі - ТОВ «ІРЦ» укладено договір №980-007-000141267, відповідно до умов якого позивач передав ТОВ «ІРЦ» у власність грошові кошти у розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а ТОВ «ІРЦ» зобов`язалось повернути кошти позивачу та виплатити відсотки, в порядку та на умовах, встановлених цим договором. Відповідач зазначив, що 21 квітня 2016 року з рахунку ТОВ «ІРЦ» на рахунок позивача № НОМЕР_1 було перераховано 215 818, 00 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-007-000141267 від 22 жовтня 2015 року» та 979, 74 грн. з призначенням платежу «оплата відсотків по договору №980-007-000141267 від 22 жовтня 2015 року». У подальшому, 23 квітня 2016 року з рахунку НОМЕР_1 позивачем знято готівку у розмірі 160 000, 00 грн. З 23 травня 2016 року у ПАТ «Банк Михайлівський» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 13 липня 2016 року розпочато процедуру ліквідації до 12 липня 2018 року, та повноваження уповноваженої особи Фонду, відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24 січня 2017 року, делеговано, зокрема ОСОБА_2 . У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що правові підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Також, відповідач зазначив, що набула розповсюдження схема, за якою у приміщеннях банку фізичним особам пропонується укладати договори не банківського вкладу з банком, а договори позики з небанківськими фінансовими установами через повіреного, яким виступає банк. При цьому, з метою введення в оману споживачів щодо дійсного предмета договору банк відкриває кожному клієнту банківський рахунок, з якого в подальшому кошти перераховуються на рахунки небанківських установ. За даними Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із використанням саме такої схеми було ошукано за посередництвом ПАТ «Банк Михайлівський» 14 тисяч фізичних осіб на суму, що перевищує 1 500 000 000, 00 грн.

28 травня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що претензій до ТОВ «ІРЦ» у нього немає, оскільки гроші були викрадені саме з його поточного рахунку у банку. Також зазначив, що правочин укладений ним було віднесено до правочинів, що здійснено з ознакою нікчемності, а навпаки дирекція Фонду затвердила реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків та його було включено до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів. Крім того, 25 липня 2016 року через банк агент «Альфа Банк», позивачем отримано 86 573, 71 грн. на відшкодування вкладу.

Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - банк) та позивачем (далі - клієнт) укладено договір №980-007-000000936 банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», відповідно до пункту 1 якого, банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково - касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.

Рішенням Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року.

13 червня 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнка Ю.П.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24 січня 2017 року делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду:

- Волкову Олександру Юрійовичу з 25 січня 2017 року визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- Гриценку Володимиру Володимировичу з 25 січня 2017 року, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 червня 2016 року № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, викладені в акті №2 комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки фізичних осіб, в тому числі перераховані кошти на рахунок позивача у відповідності до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З 18 липня 2016 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату гарантованої суми вкладів вкладникам ПАТ «Банк Михайлівський», при цьому, як зазначає позивач у відповіді на відзив договір №980-007-000000936 банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» від 29 травня 2015 року не було віднесено до правочинів, що здійснено з ознакою нікчемності, та його було включено до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Матеріалами справи встановлено, що 15 серпня 2016 року позивач звернувся до банку з заявою про надання інформації про стан його банківського рахунку.

Листом від 16 лютого 2017 року за вих. №ЗГ1 (К)/14246 ПАТ «Банк Михайлівський» надав позивачу довідку про стан рахунку НОМЕР_1, згідно якої, станом на 19 травня 2016 року залишок на балансовому рахунку позивача становив 86 006, 61 грн.

25 липня 2016 року Фондом було здійснено виплату позивачу залишок коштів з його поточного банківського рахунку у розмірі 86 573, 71 грн. через банк агент ПАТ «Альфа - Банк».

Не погоджуючись із зазначеною сумою відшкодування, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000, 00 гривень.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

За змістом норм статті 27 розділу V Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Таким чином, для визначення вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та передає сформований перелік вкладників до Фонду.

Поряд з цим, в силу норм частини 2 статті 38 Закону №4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд також зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

В подальшому Фонд на підставі такого переліку складає Загальний реєстр вкладників, який затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Крім того, пункту 2 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за №1548/21860 (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 розділу IV Положення передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Водночас пункт 5 розділу ІІІ Положення визначено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Аналізуючи викладене вище, судом встановлено, що уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волковим О.Ю. у межах спірних правовідносин виконано покладений на нього обов`язок з включенням позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» з урахуванням наявного у нього права на здійснення перевірки правочинів, вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, згідно з частиною 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та в межах обсягу делегованих повноважень, згідно з пунктом 2 частини 4 Положення № 14, складено на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення, до якого також було включено позивача, у зв`язку з чим, останньому, як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, було здійснено відшкодування коштів у розмірі, що станом на день їх виплати був наявний на банківському рахунку позивача № НОМЕР_1 , у розмірі 86 573, 00 грн.

Водночас, позивач, не погоджуючись із зазначеною сумою виплати, посилається на те, що відповідачем не включено його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, всієї суми належної йому до виплати у розмірі 113 426, 29 грн., на що слід зазначити наступне.

Згідно з випискою по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 за період з 29 травня 2015 року по 23 травня 2016 року, 21 квітня 2016 року на рахунок позивача надійшли грошові кошти від ТОВ «Інвестиційно - розрахунковий центр», а саме:

- 215 818, 00 грн. - повернення коштів згідно з договором №980-007-000141267 від 22 жовтня 2015 року;

- 979, 74 грн. - оплата відсотків згідно з договором №980-007-000141267 від 22 жовтня 2015 року.

22 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою на видачу готівки №5512822, у якій просив повернути йому грошові кошти у розмірі 160 000, 00 грн.

22 квітня 2016 року ОСОБА_1 отримав готівкою грошові кошти у розмірі 160 000, 00 грн., які знаходились на його поточному банківському рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Михайлівський».

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що 22 квітня 2016 року він не звертався до ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою на видачу готівки у розмірі 160 000, 00 грн., жодних коштів у цей день він не отримував, а відтак заява на видачу готівки є недійсною.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» із заявами №4, №5 про службове розслідування кримінально - злочинного діяння, що скоєно співробітниками банку.

У відповідь на зазначені заяви, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом від 16 березня 2017 року за вих. №15.03.17/1-вих повідомив позивача про те, що в ході перевірки встановлено, що касова операція відбулась 22 квітня 2016 року, відповідно до операції на видачу готівки №5512822 у Київському відділені №5 ПАТ «Банк Михайлівський» по вул. Саксаганського, 25. Документом, який посвідчував особу заявника зазначено паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 05 липня 2011 року Голосіївським РУ ГУМВС України у м. Києві на ім`я ОСОБА_1 . Касову операцію проводили фахівець відділення Кравчук Г.Ю. та касир ОСОБА_3 .

Також, у листі зазначено, що на даний час відділення банку по вул. Саксаганського, 25 у м. Києві ліквідовано, співробітники відділення звільнені, відеозапис з камер спостереження знищено по закінченню терміну його зберігання, що унеможливлює встановлення обставин здійснення зняття грошових коштів з рахунку позивача.

Крім того, Фонд зазначив, що у разі, якщо на його думку, співробітниками банку вчинено кримінальне правопорушення, йому необхідно звернутись з відповідною заявою до територіального підрозділу Національної поліції України, на території обслуговування якого знаходилось відділення банку за вищевказаною адресою, тобто до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 4 Закону №4452-VI передбачено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Частиною 1 статті 35 Закону №4452-VI визначено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Згідно з пунктом 17 статті 2 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Права уповноваженої особи Фонду визначені статтею 37 Закону №4452-VI, серед яких:

1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;

3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;

4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку;

7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством;

8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду;

9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю;

10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі;

11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

З огляду на зазначене, до компетенції уповноваженої особи Фонду не відноситься звернення до правоохоронних органів з метою захисту прав вкладників. Такі дії Фонд, або уповноважена особа мають право здійснювати в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку. При цьому, зазначені дії уповноваженої особи Фонду, згідно з законодавством, є її правом, а не обов`язком.

Крім того, згідно з частинами 1 та 2 статті 28 Закону №4452-VI, фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №4452-VI фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

З матеріалів справи вбачається, що процедура виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому з 23 травня 2016 року тимчасової адміністрації, розпочата Виконавчою дирекцією Фонду гарантування на підставі рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора» та рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних».

Таким чином, свою діяльність щодо виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку Фонд розпочав з 23 травня 2016 року.

При цьому, звернення зі спірною заявою до ПАТ «Банк Михайлівський» на видачу готівки №5512822 та отримання грошових коштів у розмірі 160 000, 00 грн. відбулось 22 квітня 2016 року, тобто до початку запровадження у ПАТ «Банк Михайлівський» процедури тимчасової адміністрації, що, на думку суду, у даному випадку виключає відповідальність уповноваженої особи Фонду за протиправні дії працівників банку - боржника чи будь - якої іншої особи, направлені на заволодіння грошовими коштами позивача злочинним шляхом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У той же час, за приписами пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, зобов`язання вчинити певні дії є способом захисту порушених прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів позивача внаслідок встановлення факту протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, який є відповідачем у справі.

Суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем вимог про визнання протиправною бездіяльності з боку Уповноваженої особи у даній справі не заявлялось, як і не наводилось жодних нормативних обґрунтувань чому відповідач у у спірних правовідносинах зобов`язаний діяти саме у такий спосіб, на якому позивач наполягає у своєму адміністративному позові.

При цьому, фактично позивач обґрунтовуючи позов посилається на неналежне виконання банком, а не відповідачем у справі, умов договору банківського вкладу в частині видачі готівкових коштів, що містить ознаки цивільно - правового спору.

Водночас, у матеріалах справи відсутні будь - які докази на підтвердження того, що позивач звертався до правоохоронних органів з метою захисту своїх прав, встановлення осіб, причетних до вчинення злочину та притягнення їх до кримінальної відповідальності, як і відсутній вирок, яким винних осіб притягнуто до відповідальності чи жодні рішення судів, які б підтверджували його доводи, викладені у позовній заяві.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 37 Закону №4452-VI, до компетенції уповноваженої особи Фонду не відноситься визнання банківських документів недійсними, а відтак вимога позивача про зобов`язання відповідача визнати недійсним банківський касовий документ - заяву на видачу готівки №5512822 від 22 квітня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» задоволенню не підлягає.

При цьому, доказів на підтвердження визнання такого документу недійсним у встановленому законом порядку, позивачем суду не надано.

Таким чином, вимога позивача про зобов`язання відповідача відновити становище та повернути грошові кошти у розмірі 160 000, 00 грн. на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 , також не підлягає задоволенню, оскільки вона є похідною від попередньої вимоги.

Також, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, невідшкодування коштів позивачу у межах гарантованої державою суми, а саме 133 426, 29 грн. не є результатом протиправних дій або бездіяльності уповноваженої особи Фонду або безпосередньо Фонду, а є результатом вчинення дій невстановлених осіб, спрямованих на незаконне заволодіння грошовими коштами позивача у розмірі 160 000, 00 грн.

Таким чином, за вказаних вище обставин, підстав для задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію, зокрема внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно включення всієї суми відшкодування належної до виплати позивачу, а саме 133 426, 29 грн. на підстав договору банківського рахунку №980-007-000000936 від 29 травня 2015 року, на даний час судом не встановлено.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при здійсненні своїх повноважень діяв згідно приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності своїх дій та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко