Справа № 340/1143/19
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/1143/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області по нарахуванню йому щомісячного грошового утримання судді у розмірі 80% суддівської винагороди;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати йому з 27.02.2019 довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% суддівської винагороди та виплатити недоплачене грошове утримання з 27.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він з 27.02.2019 р. перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% заробітної плати працюючого судді, виходячи з його стажу роботи лише на посаді судді 20 років. Відповідач неправомірно, на думку позивача, не зарахував до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці його строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР з 01.09.1972 р. по 01.02.1974 р. (1 рік 5 місяців 1 день), половину навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1977 року по 01.07.1979 року (половина складає 11 місяців), три роки адвокатського стажу за період з 01.02.1980 року по 19.05.1999 року. Також зазначає, що згідно розрахунку апеляційного суду, його стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 25 років один місяць 17 днів. В цей період включено зазначені періоди, а також робота на посаді судді Знам`янського міськрайонного суду з 20.05.1999 року по 08.09.2003 року (4 роки 3 місяці 19 днів) та робота на посаді судді Апеляційного суду Кіровоградської області з 10.09.2003 року по 26.02.2019 року (15 років 5 місяців 17 днів). До виходу у відставку він отримував пенсію за віком (після досягнення 60 років) і працював у суді. Позивач вказує, що відповідач не заперечує факт проходження ним строкової військової служби (1 рік 5 місяців 1 день), його навчання в юридичному інституті (половина цього навчання за денною формою складає 11 місяців) та три роки адвокатського стажу, але вважає, що ці періоди не підлягають зарахуванню до стажу, який дає право на збільшення щомісячного грошового утримання за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років на два відсотка від заробітку, але не більше 90% заробітної плати судді. Позивач вважає, що такий висновок відповідача суперечить п.3.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03.09.2005 року №865, згідно якому до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби. Крім того, Законом України від 12.07.2018 р. №2509-VІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" статтю 137 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою, яка до стажу роботи на посаді судді зараховує стаж (досвід роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Позивач вказує, що він був призначений на посаду в 1999 році. Частиною третьою ст.127 Конституції України (редакція у період з 28.06.1996 року до 05.07.2001р.) визначалося, що на посаду судді міг бути рекомендований громадянин який мав стаж роботи у галузі права не менше три роки. Він мав 19 років адвокатського стажу в 1999 році, отже три роки адвокатського стажу зараховуються йому в стаж роботи суддею. Оскільки відповідач порушив його права він вимушений звернутись до суду за відновленням своїх прав.

У встановлений судом строк відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.65-66), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, та зазначив, що позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді, яке призначено на підставі Закону України "Про судоустрій та статус суддів" з 27.02.2019 року. Статтею 135 Закону України " Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що: до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби. Стаж судді у позивача обліковується з 20.05.1999 року з моменту призначення на посаду судді та прийняття присяги. Весь інший стаж є загальним стажем, а не стажем на посаді судді. Дане підтверджено, як трудовою книжкою так і розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Управлінням обраховано стаж судді, який складає 19 років 9 місяців 6 днів, у зв`язку з чим підстави для застосування іншої відсоткової ставки ніж 80 % від грошового утримання судді плати відсутні, так як це прямо суперечить наведеним головним управлінням нормам. Прийняте головним управлінням рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% повністю відповідає норам Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України по справі №1-8/2016 від 08.06.2016.

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст.ст.257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Клопотань позивача та представника відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 21.02.2019 року №523/0/15-19 та згідно наказу голови ліквідаційної комісії апеляційного суду Кіровоградської області №69-л від 26.02.2019 року ОСОБА_1 було звільнено у відставку з посади судді апеляційного суду (а.с.6, 56 на звороті).

З матеріалів справи вбачається, що до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання відповідачем зараховано лише 19 повних років 9 місяців 7 днів та призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80 % грошового утримання судді апеляційного суду (а.с.61-62).

Судом встановлено, що до обрання позивача на посаду судді, останній у період з 01.09.1972 р. по 01.02.1974 р. (1 рік 5 місяців 1 день) проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР, упродовж 1977-1979 років (11 місяців) навчався в Харківському юридичному інституті на денній формі навчання (зараховується половина навчання) та з 01.02.1980 по 19.05.1999 працював адвокатом Кіровоградської обласної колегії адвокатів (зараховується 3 роки стажу), що підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.5).

Однак, період проходження строкової військової служби в лавах Збройних Силах СРСР, навчання та адвокатський стаж, до стажу роботи, що давав право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач не зарахував.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо призначення і виплати йому, як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% від заробітної плати працюючого судді, без урахування періодів навчання, адвокатського стажу та проходження строкової військової служби в лавах Збройних сил СРСР, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VII) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до ч.1 ст.69 Закону №1402-VII на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою.

Для цілей цього Закону вважається, зокрема стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти (п.2 ч.6 ст.69 Закону №1402-VII).

Згідно з п.25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Також і пункт 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VІ (далі - Закон №2453-VІ ) визначав, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час призначення позивача суддею у 1999 році діяв Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992р. № 2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно абз.2 ч.4 ст.43 Закону №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Статтею 106 Конституції України передбачено, що Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до ч.1 ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

До того ж, у відповідності до Указів Президента України №584/95 від 10.07.1995 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та №1061/2002 від 25.11.2002 "Про внесення змін до Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584", до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку і навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 р. №1402-VІІІ було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Судом встановлено, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 19 років 9 місяців 7 днів.

Водночас, позивач з 01.09.1972 по 01.02.1974 проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР (1 рік 05 місяці 01 день), що підтверджується військовим квитком (а.с.34-зв.-35).

У період з 01.09.1977 по 01.07.1979 позивач навчався за денною формою навчання на юридичному факультеті Харківського юридичного інституту, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.31-34).

При цьому, половина строку навчання позивача на денній формі в юридичному закладі становить 11 місяців.

У період з 01.02.1980 по 19.05.1999 позивач працював адвокатом Кіровоградської обласної колегії адвокатів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.31-34).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був призначений на посаду судді в 1999 році.

Частиною 3 статті 127 Конституції України (редакція у період з 28.06.1996 до 05.07.2001) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Таким чином, до стажу судді, який має право на відставку зараховується 3 роки стажу адвокатом Кіровоградської обласної колегії адвокатів.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що не зарахування до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою та адвокатського стажу і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є протиправними.

Аналогічна правова позиція щодо обрахування стажу роботи судді у відставці висловлена Верховним Судом у справі цієї категорії, зокрема, у постановах від 01.11.2018 у справі № 9901/548/18, від 20.12.2018 у справі 482/684/17, від 03.04.2019 у справі №686/7686/17.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді слід зарахувати календарний період проходження строкової військової служби 1 рік 05 місяці 01 день, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Харківського юридичного інституту 11 місяців та 3 роки стажу роботи адвокатом Кіровоградської обласної колегії адвокатів, який в свою чергу дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 27.02.2019.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та законними. Заперечення представника відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства, а дії відповідача вчинені не відповідно до наданих йому повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн., слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90% суддівської винагороди з 27.02.2019 року та виплатити заборгованість з 27.02.2019 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату судового збору в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина