Справа № 523/2254/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 р.м. ОдесаСправа № 523/2254/19
Головуючий в 1 інстанції: Дяченко В.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Коваля М.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Недіна Андрія Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Недіна Андрія Вікторовича від 03.02.2019 року Серії ЕАВ №891226 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки поліцейського про порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості, не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами. Разом з цим, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції грубо порушено правила щодо належного та всебічного її розгляду, у тому числі, щодо забезпечення участі позивача у розгляді справи, можливості надання пояснень і доказів на спростування правопорушення тощо. Зазначені обставини свідчать про неправомірність рішення відповідача, його необґрунтованість та наявність безумовних підстав для його скасування.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено. Суд скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №891226 від 03.02.2019 року, винесену інспектором 3 роти 1-го батальйону управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Недіним Андрієм Вікторовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрив.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток, однак в судове засідання вони не з`явились, з огляду на необґрунтованість клопотання позивача про відкладення слухання справи та на достатність доказів для вирішення справи за наявними матеріалами, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.02.2019 року інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Недіним Андрієм Вікторовичем винесено постанову Серії ЕАВ №891226 про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 255 грн.

Підставою для накладення адміністративного стягнення стало те, що позивач 03.02.2019 року, керуючи транспортним засобом "CHRYSLER VOYAGER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі №МІ4, в селі Іваново, перевищив швидкість на 22 км/год при допустимій для населеного пункту - 50 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Вимірювання швидкості транспортного засобу здійснено відповідним засобом Trucam Lti 20/20 Тс000523.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на те, що фіксація швидкості руху проходила до дії знаку 5.45 «Початок населеного пункту», а на підтвердження затвердження та сертифікації приладу TruCamLT120/20 ТС 000523 інспектор поліції під час оформлення правопорушення не надав відповідні документи, у тому числі не забезпечив можливість скористуватись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що вимірювання швидкості руху з використанням інспектором поліції лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI20/20TruCAM, серійний номер №ТС000523, вчинено безпідставно та отримані технічні дані щодо швидкості покладені в основу обставин правопорушення необґрунтовано, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення не може відповідати критерію обґрунтованості і правомірності.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій поліцейського під час розгляду справи безпосередньо на місці виявлення адміністративного правопорушення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та мають бути задоволені у повному обсязі.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, проте такими, що не у повній мірі відповідають нормам матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Так, відповідно до п. 8.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 12.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно із п. 12.4 Правил від 10.10.2001 року №1306 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Водночас, згідно із 12.6 Правил від 10.10.2001 року №1306 поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год.; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год.; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год.; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Водночас, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені положення кореспондуються із приписами ст. 72 КАС України, згідно яких доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з цим, згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, а саме оспорюваної за цим позовом постанови інспектора поліції, підставою для притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення стало виявлення інспектором перевищення водієм швидкості руху більш ніж на 20 км/год. при дозволеній швидкості у населеному пункті - 50 км/год.

Водночас, із наданих відповідачем доказів, а саме фіксації швидкості руху транспортного засобу за допомогою приладу TruCamLT120/20 ТС 000523 та інших доказів не вбачається здійснення позивачем руху у населеному пункті, а відтак - і не підтверджується порушення позивачем норм, передбачених п. 12.4 Правил від 10.10.2001 року №1306.

Апеляційний суд враховує те, що позивач не визнає порушення ним вказаних правил, а навпаки наполягає на дотриманні установлених правил дорожнього руху, а зазначені обставини зумовлюють відповідача-суб`єкта владних повноважень довести правомірність своїх дій та рішення на підставі ч. 2 ст. 77 КАС України.

З огляду на те, що із наданих доказів не встановлений факт порушення позивачем наведених приписів Правил дорожнього руху, колегія суддів не може погодитись із обґрунтованістю постанови поліцейського, а відтак - і самим адміністративним стягненням.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, доводи позивача і висновок суду про не підтвердження сертифікації технічного приладу для вимірювання швидкості транспортного засобу позивача спростовані наданим органом поліції експертним висновком від 27.09.2018 року №04/02/03-3008, сертифікатом Серії А №006694 та Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 22.10.2018 року №22-01/12167.

Також, апеляційний суд враховує, що згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вказані правила кореспондуються із приписами ч. 5 вказаної статті КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, колегія суддів вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Згідно із ч. 3 ст. 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи цим Кодексом встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.

Колегія суддів враховує, що для розгляду даної категорії справ не визначений строк менш ніж десять днів, а отже щодо повідомлення учасників справи застосовуються правила абз. 1 ч. 3 ст. 126 КАС України.

Водночас, провадження у цій справі відкрито 13.02.2019 року та розгляд справи призначений у відкритому судовому засіданні на 18.02.2019 року о 14:20 годині.

При цьому, копії матеріалів, у тому числі і судовий виклик, направлений на адресу відповідача засобами електронного зв`язку 15.02.2019 року, тобто менш ніж за п`ять днів до судового засідання.

Частиною 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, зокрема, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Недіна Андрія Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Недіна Андрія Вікторовича від 03.02.2019 року Серії ЕАВ №891226 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль