Справа № 440/1652/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2019 року м. ПолтаваСправа №440/1652/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУНП), у якому просив:

визнати протиправними та незаконними дії ГУНП щодо непризначення та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, як особі з інвалідністю другої групи у відповідності до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.16 №4;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він проходив службу в органах внутрішніх справ та у поліції і у лютому 2019 року звільнений з Національної поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу). За висновками ВЛК та МСЕК позивача визнано непридатним до служби в поліції за станом здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності складає 70%, а захворювання пов`язане з проходженням служби у поліції. У квітні 2019 року позивач звернувся до ГУНП із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності, однак отримав відмову, що обґрунтована посиланням на положення пункту 8 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки відповідні підстави не передбачені статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію".

2. Позиція відповідача.

3.06.19 судом одержано відзив ГУНП на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 30-33/. Звертав увагу на те, що у 2000 році позивачу вперше було визначено ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності у розмірі 5%, у зв`язку з чим 28.05.01 НАСК "Оранта" здійснено страхову виплату - 230,00 грн. А оскільки після первинного визначення ступеня працездатності без установлення інвалідності минуло більше двох років, ОСОБА_1 , на переконання відповідача, не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.19 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

А згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За цих обставин, суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 у період з 10.02.95 по 6.11.15 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 7.11.15 по 28.02.19 - у Національній поліції, що відповідач не заперечує.

Наказом ГУНП від 26.02.19 №91 о/с позивач звільнений з Національної поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

За висновком медичної (військово-лікарської) комісії ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" позивача визнано непридатним до служби у поліції у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби у поліції /а.с. 17-18/.

За висновком Обласної транспортно-радіологічної медико-соціальної експертної комісії від 3.04.19 ступінь втрати професійної працездатності позивачем становить 70%, захворювання, так, пов`язане з проходженням служби у поліції /а.с. 16/.

На цій підставі ОСОБА_1 з 26.03.19 встановлено другу групу інвалідності, захворювання, так, пов`язане з проходженням служби у поліції /а.с. 15/. При цьому, у довідці до акта огляду МСЕК від 3.04.19 серії АВ №0021795, копію якої залучено до матеріалів справи, зазначено, що огляд позивача проведено вперше /а.с. 15/.

10.04.19 позивач звернувся до ГУНП із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, у якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги з огляду на встановлення другої групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби у поліції /а.с. 36/. До заяви додав копії: свідоцтва про хворобу №63/С, довідки МСЕК, довідки НАСК "Оранта", паспорта та картки платника податків, а також посвідчення учасника бойових дій /а.с. 37-44/.

23.04.19 за підписом заступника начальника ГУНП в Полтавській області підполковника поліції Абрамова В.В. складений висновок про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги /а.с. 35/.

Листом ГУНП від 23.04.19 вих. №29/Б-26/Оп позивачу роз`яснено, що у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відмовлено з підстави, передбаченої пунктом 8 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського /а.с. 47/. Мотивуючи дану відмову, відповідач зазначив, що за повідомленням Полтавської обласної дирекції ПАТ НАСК "Оранта" ОСОБА_1 у 2001 році здійснено страхову виплату у розмірі 230,00 грн з огляду на встановлення МСЕК ступеня втрати працездатності 5%. З цих підстав відповідач вважав, що оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Не погодившись з такою відповіддю суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України від 2.07.15 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

За приписами підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 99 Закону №580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності: II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з частиною першою статті 100 Закону №580-VIII визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

У свою чергу, частиною другою статті 97 Закону №580-VIII передбачено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.16 №4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.09.17 №788), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.16 за №163/28293 (далі - Порядок).

Пунктом 4 розділу І Порядку визначені випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту /підпункт 4/.

При цьому, пунктом 5 розділу І Порядку передбачено, що ОГД не призначається і не виплачується за наявності підстав, визначених статтею 101 Закону.

Статтею 101 Закону №580-VIII визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Водночас, як визначено пунктом 8 розділу IV Порядку, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана фінансовим підрозділом цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання ОГД.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України.

ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України.

Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України.

Фінансові підрозділи відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно із законодавством України.

Керівники органів поліції, навчальних закладів відповідають за правильність призначення сум ОГД, згідно із законодавством України.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку передбачено, що заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Порядку для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи.

За змістом пункту 1 розділу IV Порядку у місячний строк з дня реєстрації документів фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2). Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій /підпункт 2 пункту 2 розділу IV Порядку/.

Пунктом 3 розділу IV Порядку визначено, що рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається органами поліції до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції, навчальними закладами до фінансового підрозділу Міністерства внутрішніх справ за встановленою формою (додаток 3).

За приписами пунктів 5, 6, 7 розділу IV Порядку, виділення коштів органам поліції для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом центрального органу управління поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України на зазначені цілі.

Поліцейським або членам сім`ї загиблого поліцейського нарахування та виплата ОГД здійснюється після надходження коштів на зазначені цілі до відповідного органу поліції, навчального закладу. Виплата проводиться фінансовим підрозділом за останнім місцем проходження служби поліцейським шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку або через касу органу поліції, навчального закладу. Реквізити для проведення операції переказу коштів на поточний рахунок (МФО, код за ЄДРПОУ, номер транзитного рахунку, номер карткового рахунку, реєстраційний номер облікової картки платника податків) зазначаються у заяві (додаток 4).

ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Спір у даній справі стосується правомірності дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги з огляду на втрату позивачем працездатності через захворювання, пов`язане з проходженням служби у поліції, наслідок чого є визначення МСЕК поліцейському другої групи інвалідності.

Так, відповідач відмовив у призначенні та виплаті такої допомоги посилаючись на приписи пункту 8 розділу IV Порядку. Свою відмову мотивував твердженням про отримання позивачем у 2001 році страхової виплати у розмірі 230,00 грн з огляду на встановлення МСЕК ступеня втрати ОСОБА_1 працездатності без визначення групи інвалідності та зазначив, що з моменту отримання відповідної виплати минуло більше двох років.

Оцінюючи правомірність такої відмови, суд зазначає, що виключні підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, визначені статтею 101 Закону №580-VIII.

Проте відповідачем наявності таких підстав не встановлено.

Матеріали справи не містять доказів того, що інвалідність позивача настала у зв`язку з учиненням ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства чи подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Таким чином, у спірних відносинах відсутні підстави, що в силу положень статті 101 Закону №580-VIII виключають можливість призначення та виплати поліцейському одноразової грошової допомоги.

Більш того, суд зазначає, що буквальне тлумачення положення пункту 8 розділу IV Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) свідчить про те, що дана норма не позбавляє права на отримання ОГД, а лише встановлює обмеження у розмірі грошової допомоги в залежності від часу повторного визначення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само, цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати ОГД у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотка втрати працездатності.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відмова ГУНП у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не ґрунтується на вимогах закону, тобто, є протиправною.

А оскільки Порядком не передбачено прийняття компетентним органом рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, суд дійшов висновку, що права позивача у спірних відносинах порушені діями ГУНП щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

При цьому позовні вимоги про визнання відповідних дій протиправними та незаконними є по суті одним і тим самим способом захисту порушеного права.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині належить задовольнити шляхом визнання протиправними дій ГУНП щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату одноразової грошової допомоги, суд виходить з такого.

За змістом пунктів 3, 4, 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, законодавець передбачив обов`язок суду у разі задоволення позову зобов`язати суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, що належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), а тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є права суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічні висновки щодо тлумачення поняття дискреційних повноважень наведені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.18 у справі №208/8402/14-а, від 29.03.18 у справі №816/303/16, від 6.03.19 у справі №200/11311/18-а, від 16.05.19 у справах №№ 818/600/17, 821/925/18.

У цій справі відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, адже в силу наведених вище вимог Закону №590-VIII та Порядку він не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Відповідно до висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 29.01.19 у справі №293/342/17, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження.

Залученими до матеріалів справи копіями свідоцтва про хворобу №63/С, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0022851, довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0021795, виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії АВ №0021795 підтверджено, що позивач визнаний непридатним до служби у поліції з огляду на захворювання, пов`язане з проходженням служби у поліції, ступінь втрати професійної працездатності становить 70%, з цієї причини ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності.

Відповідачем у ході розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги надіслано запит начальнику ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" від 10.04.19 вих. №456/113/29/01-2019 щодо підтвердження відповідності діагнозу позивача, зазначеного у довідці МСЕК та свідоцтві про хворобу /а.с. 45/.

На даний запит 23.04.19 ГУНП отримано відповідь Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 23.04.19 вих. №33/37-564, яким повідомлено, що на підставі проведеного аналізу відповідної медичної документації діагноз захворювань ОСОБА_1, встановлений М(ВЛ)К ДУ ТМО МВС, його причинний зв`язок з проходженням служби в поліції відповідає діагнозу, зазначеному у виписці із акта огляду МСЕК від 3.04.19 серії АВ №0021795 /а.с. 46/.

Таким чином, позивач, у відповідності до пункту 4 частини першої статті 97, підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 99 Закону №580-VIII, підпункту 4 пункту 4 розділу І Порядку, має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Позивачем з метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги 10.04.19 подано до ГУНП повний пакет документів, перелік яких визначений пунктом 5 розділу ІІІ Порядку, що відповідач не заперечує.

Наявності інших обставин для відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, окрім тих, правова оцінка яким надана судом у цій справі, відповідачем не встановлено.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Вказана правова позиція наведена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 16.09.15 у справі №21-1465а15 та постанові Верховного Суду від 17.07.18 у справі №357/13170/16-а.

У контексті даного спору належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, суд визнає зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності у розмірі, визначеному статтею 99 Закону №580-VIII (90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату), у відповідності до норм Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом МВС України від 11.01.16 №4.

Стосовно доводів представника відповідача про безпідставність вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання ГУНП здійснити позачергове нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, суд звертає увагу на те, що прохальна частина позовної заяви відповідних вимог не містить.

Натомість, позивач просить провести відповідні виплати згідно з вимогами Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.16 №4.

Частинами першою та другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач у ході розгляду цієї справи не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх дій щодо відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнений як особа з інвалідністю другої групи, що підтверджено копією довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0021795 /а.с. 15/.

Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

Відтак, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю другої групи.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області (; вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36014) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності у розмірі, визначеному статтею 99 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату), у відповідності до норм Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба