Справа № 161/8319/19
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/8319/19
Провадження № 2-а/161/341/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря Загоровської І.І.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кондюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у сумі 1020 грн.

Вказує, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки на її пояснення про те, що зупинка була вимушеною та тривала не більше 5 хвилин поліцейські відреагували упередженим судженнями щодо неї та її ситуації. Крім цього вказує, що їй не було надано жодного підтвердження щодо вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного просила суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії НК №338289 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У судовому засіданні уточнено форму позовної заяви, зокрема позивач ОСОБА_1 та представник відповідача Кондюк М.М. зазначили, що дійсно належним відповідачем по справі є Управління патрульної поліції у Волинській області.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що здійснила вимушену зупинку біля торгового центру «ПАККО», для того, щоб придбати жарознижуючі ліки в терміновому порядку, оскільки ситуації щодо раптового погіршення стану її дитини вимагала ургентних дій, в аптеці перебувала 5 хв. Працівниками поліції була зупинена приблизно за кілометр від місця вчинення адміністративного правопорушення. Вказує, що поліцейські не пояснили суті їхньої зупинки та не врахували жодних її пояснень. Також, позивач у відповідь на запитання суду пояснила, що не є інвалідом.

Представник відповідача Кондюк М.М . в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову. Суду пояснила, що жодних винятків для зупинки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії не передбачено правилами дорожнього руху. Працівники поліції побачили транспортний засіб Volvo н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований в зоні дії знаку 5.38. та позначений відповідною дорожньою розміткою. В даному автомобілі водія не було, тому працівники поліції, які здійснюють патрулювання, від`їхали в сторону де продовжили патрулювати, оскільки не знають скільки часу буде відсутній водій. Працівники поліції правомірно зупинили позивача приблизно за кілометр від місця вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснивши причину зупинку та правомірно винесли оскаржувану постанову.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши відеозапис з реєстрора, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено,що 10.05.2019 року було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК№338289, якою до ОСОБА_1 (позивача) застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. відповідно до ч. 5 ст.122 КУпАП України.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії НК №338289 від 10.05.2019 року, ОСОБА_1 о 13 год 50 хв у м. Луцьку по вул. Ковельській 68А, здійснила зупинку автомобілем Volvo н.з. НОМЕР_1 на місці призначеному для зупинки інвалідів позначеному дорожнім знаком 5.38 та 1.17, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 КупАп. (а.с. 2).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 5 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям,які перевозять осіб з інвалідністю,у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XIIвстановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пунктом 8.1 ПДР передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

При цьому,за змістом п.8.5 ПДР, дорожня розмітка використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Так, відповідно до розділу 34 ПДР горизонтальна дорожня розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

При цьому, як вказує примітка до ст. 152-1 КУпАП, місцями, призначеними для паркування (утому числі безоплатного паркування) транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії,які перевозять осіб з інвалідністю, на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування транспортних засобів,у тому числі будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, на тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів), вважаються місця, позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Відповідно до положень абз. 2-3 п. 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1342, на місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а саме транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії,які перевозять осіб з інвалідністю, не можуть бути розміщені інші транспортні засоби. У разі паркування на таких місцях, інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відтак, виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що призначене для інвалідів, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Пункт 7.17 розділу 33 «Дорожні знаки» встановлює наступне: "Особи з інвалідністю" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил, а пункт 5.38 розділу 33 «Дорожні знаки» регламентує наступне: "Місце для стоянки". Застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Тобто, зазначеними нормами передбачено, що в зоні дії дорожнього знаку 7.17 ПДР місце для стоянки транспортних засобів призначене лише для мотоколясок та автомобілів, на яких установлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу надано відеозапис, якому відображено правопорушення, яке досліджено в судовому засіданні.

З відтвореного в судовому засіданні відеозапису з реєстратора вбачається, що автомобіль Volvo д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 та на якому не установлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», здійснила стоянку в місці призначеному для стоянки транспортних засобів - мотоколясок та автомобілів, на яких установлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», тобто порушено вимогу заборонного знаку.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов`язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Як вбачається з позовної заяви та наданих пояснень позивача, ОСОБА_1 не заперечує, що дійсно здійснила зупинку в дії дорожніх знаків 5.38 «місце для стоянки», з додатковою табличкою 7.17 «Інваліди», а посилання позивача на те, що зупинка була вимушена не заслуговує на увагу, оскільки жодних винятків в дії дорожніх знаків немає, а біля торгового центру «ПАККО» знаходиться стоянка для паркування транспортних засобів.

Встановленими обставинами спростовуються твердження позивача про непорушення нею Правил дорожнього руху. При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 77 КАС України обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підстави позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

В спірному випадку позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395) і не передбачає внесення до постанови про накладення адміністративного стягнення відомостей про технічний засіб фото- чи відео- фіксації. Такі відомості зазначаються у постанові, яка виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване саме в автоматичному режимі.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.02.2018 у справі №536/583/17, висновки якого мають враховуватись судами при виборі та застосуванні норм права.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем надано докази вчинення ОСОБА_1 дій, які слугували підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2,7-12, 14, 20, 72, 241-243, 245,246, 250, 255, 286, 297 КАС України, ст. ст. 7, 9, 122 ч. 1, 126 ч. 1, 254, 258, 286, КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук