Справа № 200/2969/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року справа №200/2969/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участю представника відповідача Бикової М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Донецької обласної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року (повний текст складено 18 квітня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/2969/19-а (суддя І інстанції - Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Донецької обласної державної адміністрації про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецької обласної державної адміністрації, просив визнати протиправним та скасувати пункт другий рішення Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Донецької обласної державної адміністрації за №Л-00255-40-1.2./15-19-96/05.02-05 від 11.02.2019 року та зобов`язати прийняти рішення згідно з діючим законодавством.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 17.01.2019 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння площею 10,00 га із земель водного фонду державної власності, що знаходиться в запасі, на території Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області. Листом Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Донецької обласної державної адміністрації від 11.02.2019 року №Л-00255-40-1.2.215-19-96/05.02-05 позивачу відмовлено у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння із земель водного фонду державної власності.

Позивач зазначає, що законом визначено виключні підстави для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Лист Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Донецької обласної державної адміністрації від 11.02.2019 року фактично не містить правових підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі № 200/2969/19-а позов задоволено. Визнано протиправною відмову Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Донецької обласної державної адміністрації у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену листом від 14.01.2019 року за вхідним №19/381/0/1-19/0.6 від 17.01.2019 року. Зобов`язано Донецьку обласну військово-цивільну адміністрацію Донецької обласної державної адміністрації повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 14.01.2019 року за вхідним №19/381/0/1-19/0.6 від 17.01.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням висновків суду.

Відповідачем не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 413 "Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", якою передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи, у разі надходження заявок на отримання земельних ділянок для сінокосіння, випасання худоби, городництва повинні передавати в користування (оренда, емфітевзис) земельні ділянки лише за результатами земельних торгів.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.01.2019 року позивач звернувся до Донецької облдержадміністрації з клопотанням від 14.01.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 10 років площею 10,0 га, що є болотом і відноситься до земель водного фонду державної власності та знаходиться на території Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області за межами села для сінокосіння.

Донецька обласна військово-цивільна адміністрація листом від 11.02.2019 року №Л-00255-40-1.2./15-19-96/05.02-05 повідомила щодо неможливості надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Відмова обґрунтована тим, що Стратегією удосконалення механізму управлінні в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженою постановою Кабінету Мністрів України від 07.06.2017 року №413, визначено, що Держгеокадастру та його територіальні органи, у разі надходження заявок на отримання земельних ділянок для сінокосіння, випасання худоби, городництва повинні передавати в користування (оренда, емфітевзис) земельні ділянки лише за результатами земельних торгів.

Позивач, не погоджуючись із відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, звернувся до суду.

Своє рішення про задоволення позову суд першої інстанції мотивував наступним.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 4 статті 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

За приписами частини першої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою України, Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У відповідності до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органами виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 3 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування визначений частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України.

Листом від 11.02.2019 року №Л-00255-40-1.2.2/15-19-96/05.02-05 Донецька обласна військово-цивільна адміністрація повідомила позивачу, що передача в оренду земельної ділянки можлива лише за результатами проведення земельних торгів.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 134 Кодексу не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Отже, посилання відповідача на те, що передача в оренду позивачу земельної ділянки можлива лише за результатами проведення земельних торгів є необґрунтованими, оскільки позивач у клопотанні просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на правах оренди загальною (орієнтовною) площею 10,00 га саме для сінокосіння.

Суд зазначає, що вимоги Стратегії не узгоджені з приписами Земельного кодексу України, який за своєю суттю є законом та має вищу юридичну силу відносно Постанови Кабінету Міністрів України, а тому посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413, як на підставу відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є безпідставними.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправною відмову відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену листом №Л-00255-40-1.2.2/15-19-96/05.02-05 від 11.02.2019 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413, як на підставу відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є безпідставними.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач діяв не у спосіб, визначений Земельним кодексом України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати Донецьку обласну військово-цивільну адміністрацію повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 10,0 га на території Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області.

Відповідно пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Донецької обласної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі № 200/2969/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі № 200/2969/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 10 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко