Справа № 810/4344/16
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4344/16 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.06.2014 року № 2161611.

24 березня 2017 року ухвалою Київського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року, закрито провадження в адміністративній справі за позовом позивача до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 червня 2014 року №216611.

Однак, постановою Верховного Суду від 16.10.2018 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі №810/4344/16 скасовано, а справу №810/4344/16 направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18 червня 2014 року за № 2161611, що прийняте Бориспільською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Вказує, що питання скасування податкового повідомлення-рішення було предметом розгляду справи у справі №810/7208/14, за результатами якої судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Крім того, для нарахування податкового зобов`язання позивачу використовувався витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 25.03.2014 №03-10/936, який є діючий.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем вказано, що відділом у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру в Київській області не було враховано, що земельна ділянка станом на дату формування витягу була незабудована та не використовувалась в комерційних цілях, що призвело до завищення значення земельного податку.

При цьому, постановою Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2015 у справі №810/2443/15 встановлено незаконність застосування до земельної ділянки позивача коефіцієнта Кф у значенні 2,5.

Також звертає увагу на обставини, встановлені під час розгляду даної справи Верховним Судом.

В судове засідання з`явився позивач, його представник та представник відповідача.

Позивач та представник позивача заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 3,0292 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Великоолександрівської сільської ради, та належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , з цільовим призначенням: для будівництва складів та центру логістики.

Вказана земельна ділянка вільна від забудови, що підтверджується листами за №02-16/09/370, 2-14/03/216 сільського голови Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області Шевченко Г.М. від 30 квітня 2015 року та від 21 березня 2016 року.

Згідно з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05 березня 2014 року за №03-10/936 вбачається, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки, що належить позивачу становить 5588608,34 грн., при коефіцієнті, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 2,5.

18 червня 2014 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №2161611, яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати земельного податку фізичними особами на суму 55886,07 грн., яке було скероване на адресу позивача рекомендованим листом.

У 2015 року на запит позивача управлінням Держземагенства у Бориспільському районі Київської області було надано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19 березня 2015 року за №03-10/942, з коефіцієнтом функціонального використання 2,5.

Разом з тим, постановою Київського окружного суду від 09 липня 2015 року у справі №810/2443/15, яка набрала законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Держкомзему у Бориспільському районі Київської області задоволено, визнано дії управління в частині застосування коефіцієнта функціонального використання для земель комерційного призначення 2,5 при здійсненні розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 3, 0292 га, яка розташована на території Великоолександрівської сільської ради, та знаходиться у власності ОСОБА_1 протиправними. Скасовано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19 березня 2015 року за №30-10/942 та зобов`язано відповідача провести перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивача із застосуванням коефіцієнта 0,5, та видати відповідний витяг.

У подальшому, Управлінням Держземагенства у Бориспільському районі Київської області видано витяг від 28 серпня 2015 року за №03-10/1814, з якого вбачається, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки, що належить позивачу становить 1 117 721,67 грн., при коефіцієнті, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 0,5.

Не погоджуючись з розрахунком земельного податку за 2014 року, враховуючи судове рішення від 09 липня 2015 року у справі №810/2443/15 та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосування нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки в розмірі 5588608,34 грн., при коефіцієнті, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 2,5, у тому числі у 2014 році є протиправним, так як земельна ділянка у 2014 році та у 2015 року була вільна від забудови, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За правилами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

У силу вимог п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (пункт 274.1статті 274 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктом 286.5 статті 286 цього Кодексу встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Статтею 289 Податкового кодексу України, встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Законодавчо встановлений коефіцієнт індексації грошової оцінки землі тягне за собою автоматичну зміну розміру плати за землю. При цьому, визначена нормативно-грошова оцінка землі не змінюється, а лише індексується на відповідний коефіцієнт.

Аналіз зазначених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, умови підстави та розмір сплати цього податку.

При цьому, підпунктом 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

У силу вимог частин першої і другої ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Статтею 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про нормативну оцінку земельної ділянки включаються до Державного земельного кадастру.

Таким чином, належним джерелом даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки є витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який виданий територіальним органом Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки, або відомості з Державного земельного кадастру.

З матеріалів справи вбачається, що підставою нарахування відповідачем податкового боргу за 2014 року у сумі 55886,07 грн став витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 05 березня 2014 року за №03-10/936, де зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки позивача становить 5588608,34 з застосуванням коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 2,5.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року у справі №810/2443/15 визнано протиправними дії управління державного Держземагентства у Бориспільському районі Київської області в частині застосування коефіцієнта функціонального використання для земель комерційного призначення - 2,5 при здійсненні розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 30292,00 га, яка розташована за адресою с. АДРЕСА_1 області та знаходиться у власності ОСОБА_1 на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою № 688366.

Скасовано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №03-10/942 від 19.03.2015.

Зобов`язано управління Держземагентства у Бориспільському районі Київської області провести перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 30292,00 га, яка розташована за адресою с.Безуглівка АДРЕСА_1 Київської області та знаходиться у власності ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта функціонального використання для земель, зайнятих поточним та відведених під майбутнє будівництво - 0,5.

Зобов`язати управління Держземагентства у Бориспільському районі Київської видати ОСОБА_1 новий витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 30292,00 га, яка розташована за адресою с.Безуглівка Бориспільського району Київської області із застосуванням коефіцієнта функціонального використання для земель, зайнятих поточним та відведених під майбутнє будівництво - 0,5.

Вказане судове рішення обґрунтовано тим, що застосування відповідачем коефіцієнту функціонального використання - 2,5 як для земель комерційного призначення при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 в с.Безуглівка Бориспільського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1 є протиправним, та не відповідають діючому законодавству, оскільки вказана категорія земель за функцією використання належить до категорії «інші землі», із застосуванням коефіцієнта функціонального призначення земельної ділянки - 0,5.

За правилами частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У той же час, контролюючим органом не надано доказів, які підтверджували необхідність встановлення коефіцієнту функціонального використання - 2,5 як для земель комерційного призначення земельній ділянці, що знаходиться у власності позивача, і як наслідок необхідності сплати податкового зобов`язання у розмірі 55 886 грн 07 коп. зважаючи на обрахування нормативно-грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 5588608,34 грн виходячи з коефіцієнту 2,5.

Посилання апелянта на те, що рішенням у справі №810/2443/15 cкасовано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №03-10/942 від 19.03.2015, а для нарахування податкового зобов`язання позивачу використовувався витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 25.03.2014 №03-10/936, який є діючий, колегія суддів не приймає до уваги, так як земельна ділянка, що знаходилась у власності позивача і в 2014 році, і в 2015 році була вільна від забудови, що унеможливлює застосування відповідачем коефіцієнту функціонального використання - 2,5 як у витязі №03-10/942 від 19.03.2015, що було підтверджено судовим рішенням, так і у витязі від 25.03.2014 №03-10/936.

Твердження апелянта про необхідність врахування судового рішення у справі №810/7208/14, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 18 червня 2014 року, тобто на думку апелянта оскаржуване ППР вже було предметом розгляду у іншій справі, суд не бере до уваги, враховуючи що вказані обставини вже досліджувались Верховним Судом при винесенні постанови від 16.10.2018 у даній справі.

Так, за наслідками прийняття такого рішення Верховним Судом ухвали суду першої та апеляційної інстанції про закриття провадження у даній справі були скасовані, зважаючи на те, що судами попередніх інстанцій не досліджено зібрані у справі докази та встановлені обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Колегія суддів зазначає, що інші доводи апеляційної скарги та апелянта не знайшли свого відображення під час апеляційного розгляду, через що підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги відсутні.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 18.06.2014 року № 2161611, оскільки податковим органом не доведено правомірність нарахування позивачу грошового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб, з огляду на те, що відсутні обґрунтовані докази використання позивачем земельної ділянки зі встановленням коефіцієнту функціонального використання - 2,5 як для земель комерційного призначення.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 10.06.2019