Справа № 810/2437/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2437/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Панченко Н.Д., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі по тексту - ГУ НП в Київській області) в якому просив

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Київській області № 205 о/с від 13.04.2018 року про звільнення зі служби старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту);

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Київській області № 735 о/с від 05.04.2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- зобов`язати ГУ НП в Київській області поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , у період з 10.04.2007 по 15.08.2013, проходив службу в ГУ МВС України в Київській області, а з 22.09.2016 по 13.04.2018 проходив службу в ГУ НП в Київській області, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 27.01.2004.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 22.09.2016 року № 552 о/с, позивача прийнято на службу до поліції, де він обіймав посаду начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції в Київській області.

02.02.2018 року до відповідача надійшла інформація про те, що під час перевірки працівниками УІОС ДКЗ НП України Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції, ними зафіксовано факт перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння начальника СРПП № 2 Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 02.02.2018 року № 181 «Про призначення службового розслідування», у відношенні позивача призначено службове розслідування за фактом перебування його на службі в стані алкогольного сп`яніння. Вищевказане службове розслідування було доручено проводити старшому інспекторові відділу інспекції по особовому складу УКЗ Головного управління старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 На час проведення службового розслідування позивача відсторонено від виконання службових обов`язків за посадою.

На підставі рапорту старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Лебідя А.О. від 01.03.2018, строк проведення службового розслідування продовжено до 01.04.2018.

05.03.2018 року позивачем були надані пояснення з приводу вказаного службового розслідування, відповідно до яких інкриміновані порушення позивач не визнає, факт перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння заперечує, на підтвердження чого надав відповідні докази медичного обстеження.

За результатами вказаного службового розслідування, 28.03.2018 року старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Лебідем А.О. складений висновок, затверджений начальником ГУ НП в Київській області полковником поліції, «Про результати службового розслідування за фактом перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння начальника СРПП № 2 Богуславського ВП Миронівськго ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1». Відповідно до вказаного висновку, службове розслідування за фактом перебування позивача на службі у стані алкогольного сп`яніння закінчено.

05.04.2018 року на підставі наказу ГУ НП в Київській області № 735, за порушення службової дисципліни, статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, а саме: підпункту 1 пункту 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 2 розділу 2, пункту 3 розділу 5 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, статей 37, 38 Закону України «Про запобігання корупції», що виявилось у вчиненні проступку, який негативно впливає на імідж та репутацію Національної поліції України, підриває довіру населення до поліцейських внаслідок перебування під час виконання службових обов`язків у нетверезому стані та поданні неналежного прикладу підлеглим, позивача звільнено зі служби в поліції.

12.04.2018 року у відділі кадрів Миронівського відділу поліції ГУ НП позивача під розпис ознайомлено із наказом ГУ НП в Київській області від 05.04.2016 року № 735 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.

13.04.2018 року згідно з наказом ГУ НП в Київській області по особовому складу № 205 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).

24.04.2018 року позивачу вручено документи про його звільнення, а саме, видано витяг з наказу ГУ НП в Київській області про звільнення від 13.04.2018 року № 205 о/с, трудову книжку і військовий квиток, про що позивач власноручно розписався (а.с.20).

Вважаючи протиправними накази відповідача про звільнення зі служби та про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази є протиправними, а право позивача може бути захищене шляхом поновлення останнього на посаді, яку він обіймав до звільнення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі по тексту - Закон № 580-VIII) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За визначенням статті 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ст. 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини першої та другої статті 19 Закону № 580-VIII, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивача було звільнено зі служби на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З урахуванням того, що на час звільнення ОСОБА_1 , Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджений, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)(далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наведені у статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим серед яких є звільнення з органів внутрішніх справ.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (частина 7 статті 13 Дисциплінарного статуту).

Порядок накладання дисциплінарних стягнень врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту. Вказаною нормою передбачено призначення службового розслідування з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Як вбачається з висновку службового розслідування, затвердженого 28.03.2018 року начальником ГУ НП в Київській області полковником поліції Ценовим Д.М. «Про результати службового розслідування за фактом перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння начальника СРПП № 2 Богуславського ВП Миронівськго ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1», його прийняттю передувало вивчення обставин порушення позивачем трудової дисципліни, а саме: перебування ОСОБА_1 на службі у стані алкогольного сп`яніння.

Під час службового розслідування, 05.03.2018 року у ОСОБА_1 були відібрані письмові пояснення, за результатом вивчення змісту яких останній свою провину не визнав, факт перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння спростував шляхом проходження в закладі охорони здоров`я відповідного обстеження.

Так, на підтвердження факту перебування 02.02.2018 року на службі в тверезому стані, ОСОБА_1 надав до ГУ НП в Київській області протокол медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння. Вказане обстеження позивач проходив у Богуславській ЦРЛ 02.02.2018 о 12 год. 35 хв., яке проводив лікар цього закладу ОСОБА_3 за допомогою сертифікованого пристрою Алкон 01 СМ, який відповідно до свідоцтва ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Мінекономрозвитку України № 12-02/1684 від 04.04.2017 пройшов періодичну повірку чинністю до 04.04.2018 включно.

На запит суду першої інстанції, відповідно до ухвали від 09.10.2018 року, Богуславською ЦРЛ було надано підтверджуючі документи на предмет проходження лікарем ОСОБА_3 курсу занять згідно з чинним законодавством та здачі відповідного заліку, а саме протокол проведення підсумкового заняття від 27.07.2016.

Відповідно до інформації на запит суду, яка викладена у листі Богуславської ЦРЛ від 02.11.2018 року № 1947-11, позивач дійсно проходив у вказаному медичному закладі 02.02.2018 року відповідне обстеження, про що було складено лікарем ОСОБА_3 , який має відповідну кваліфікацію, протокол № 10 від 02.02.2018 року. Висновок лікаря свідчить про тверезий стан позивача станом на 12 год. 40 хв. та 13 год. 00 хв. 02.02.2018 року.

Тобто, зазначений медичний висновок є належним доказом та спростовує обставини викладені у висновку ГУ НП в Київській області «Про результати службового розслідування за фактом перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння начальника СРПП № 2 Богуславського ВП Миронівськго ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1».

Також, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції твердження апелянта про те, що оскільки огляд позивача на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та складання висновку за його результатами, не проводився за направленням та в присутності працівника поліції, як то передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (надалі Інструкція № 1452/735), протокол медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння Богуславської ЦРЛ № 10 від 02.02.2018 року не може бути взятий судом до уваги в якості доказів, що підтверджують перебування позивача у тверезому стані.

Як вбачається зі змісту Інструкції № 1452/735, вона визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду.

Водночас, огляд (освідування) позивача на стан алкогольного сп`яніння здійснювався за допомогою приладу «Драгер» (Drager Alcotest 6820 ARHF-0033) безпосередньо в приміщенні чергової частини Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції під час проведення перевірки працівниками УІОС ДКЗ НП України.

В свою чергу, професійність приладів для застосування в установленому законодавством порядку визначає Укрметртестстандарт, шляхом внесення до Державного реєстру вимірювальної техніки. Однак, відомостей про внесення приладу Drager Alcotest 6820 ARHF-0033 до цього реєстру суду не надано.

Крім того, ані матеріали службового розслідування, ані матеріали справи не містять акту огляду позивача на стан алкогольного сп`яніння; докази наявності спеціальних знань у працівників поліції, які проводили огляд відносно позивача; дозвіл на використання Drager Alcotest 6820 ARHF-0033, наданий МОЗ за погодженням з Держспоживстандартом, тощо.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що твердження відповідача та висновки службового розслідування, в частині знаходження ОСОБА_1 , під час несення служби 02.02.2018 року, у стані алкогольного сп`яніння є безпідставними і є лише припущенням відповідальних працівників поліції, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом.

Так, приймаючи рішення про застосування до позивача найжорстокішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, відповідач обґрунтовував своє рішення перебуванням останнього у стані алкогольного сп`яніння, що є істотним порушенням службової дисципліни та підриває довіру та авторитет правоохоронних органів і їх працівників в очах громадськості.

Між тим, за наслідком судового розгляду вказана обставина про перебуванням ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не підтвердилась, а знаходження позивача 02.02.2018 року під час несення служби у тверезому стані доведено належними та допустимими доказами, висновок про наявність в його діях складу дисциплінарного проступку є безпідставним, а тому наказ від 05.04.2018 № 735 о/с про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, за умов виключення фактору сп`яніння, підлягає скасуванню.

Оскільки прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 з поліції від 13.04.2018 року № 205 о/с було наслідком прийняття наказу від 05.04.2018 року № 735 о/с, зазначений наказ № 205 о/с також підлягає скасуванню, як такий, що винесений без достатніх для цього правових підстав.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на службі в поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції в Київській області, та відповідно йому має бути виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, є законними та обґрунтованими.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 р. - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст рішення виготовлено 10.06.2019 року