Справа № 826/13924/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання недостовірними відомостей, незаконною бездіяльністі та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати недостовірними відомості на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про наявність: земельної ділянки площею 2,3754 га, кадастровий номер НОМЕР_4, державна реєстрація якої була скасована в зв`язку з об`єднанням останньої із земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 та утворенням/реєстрацією нової земельної ділянки площею 4,7512 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та земельної ділянки площею 2,3754 га, кадастровий номер НОМЕР_1 державна реєстрація якої була скасована в зв`язку з об`єднанням останньої із земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_4 та утворенням/реєстрацією нової земельної ділянки площею 4,7512 га, кадастровий номер НОМЕР_2 ;

- визнати незаконною бездіяльність Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо не виправлення відомостей на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про наявність у Державному земельному кадастрі земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_4 та номер НОМЕР_1 .

- зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру виправити відомості на офіційному сайті останнього, щодо наявності у Державному земельному кадастрі земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_4 та номер НОМЕР_1 , шляхом видалення відомостей про останні.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.12.2007 ОСОБА_1 , на підставі умов договору купівлі-продажу з ОСОБА_2 , придбала земельну ділянку площею 2, 3754 га, кадастровий номер НОМЕР_4 (далі - земельна ділянка 1).

Виникнення права власності позивача на дану земельну ділянку підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів, яким підтверджується перехід до позивача права власності на підставі договору від 06.12.2007р. номер бланку ВКВ180079.

Також, 06.12.2007 ОСОБА_1 , за умовами договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 , придбала земельну ділянку площею 2, 3754 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (далі - земельна ділянка 2).

Виникнення права власності позивача на дану земельну ділянку підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів, яким підтверджується перехід до позивача права власності на підставі договору від 06.12.2007 номер бланку ВКВ180078.

Земельну ділянку 1 та земельну ділянку 2 об`єднано у єдину земельну ділянку площею 4, 7512 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що підтверджується державним актом серії ЯЖ № 331973 від 06.06.2008 про право власності на земельну ділянку, копія якого залучена до матеріалів справи.

Позивач зазначає, що згідно приписів порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, державна реєстрація земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються у випадку об`єднання, проте, на веб ресурсах відповідача, відомості з яких носять статус офіційних, розміщено інформацію про скасовані земельну ділянку 1 та земельну ділянку 2, що являється фактом розміщення відповідачем недостовірної інформації та фактом бездіяльності відповідача.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що інформація на офіційних ресурсах Держгеокадастру про наявність земельної ділянки 1 та земельної ділянки 2 є такою, що не відповідає дійсності, оскільки державна реєстрація та кадастрові номери останніх скасована із виданням позивачу відповідного державного акту.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

За нормами ч. 3 ст. 79-1 Земельного кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч.4 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч.5 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом:

- створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону;

- внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру;

- внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру;

- оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

В силу дії норми ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Статтею 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб.

У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.

Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону «Про Державний земельний кадастр» порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до п. 138 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 помилками у Державному земельному кадастрі є:

1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру;

2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру);

3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою);

4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії.

Положеннями пункту 139 Порядку визначено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної чи іншої помилки) заінтересована особа письмово повідомляє про це за формою згідно з додатком 29 територіальному органові Держземагентства у районі (місті) за місцезнаходженням земельної ділянки. У повідомленні викладається суть виявлених помилок. До повідомлення додаються документи, що містять зазначені у повідомленні технічні помилки, та документи, що підтверджують такі помилки і містять правильну редакцію відповідних відомостей.

Пунктом 158 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 визначено, що помилки, допущені у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії, підлягають виправленню у Державному земельному кадастрі після їх виправлення у відповідних кадастрах та інформаційних системах.

Проаналізувавши наведені вище норми, колегія суддів приходить до висновку, що державна реєстрація земельних ділянок, внесення відомостей до Державного земельного кадастру, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, виправлення помилок при веденні Державного земельного кадастру віднесено до повноважень Державного кадастрового реєстратора, який діє у складі територіальних органів Держземагенства.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, вилучення таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно не виправлено помилку на офіційних ресурсах Держгеокадастру (http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta) про наявність земельної ділянки 1 та земельної ділянки 2, які є такими, що не відповідають дійсності, оскільки державна реєстрація та кадастрові номери останніх скасовані із виданням позивачу державного акту серії НОМЕР_5 про право власності на земельну ділянку площею 4,7512 га, кадастровий номер НОМЕР_6 .

Доводи апелянта про те що, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру не є належним відповідачем по справі, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки, в даному випадку спір виник у зв`язку з некоректним відображенням відомостей про належну ОСОБА_1 земельну ділянку саме на офіційному веб-ресурсі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 10.06.2019.