Справа № 2340/4488/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4488/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є..;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року (розглянута у за правилами загального позовного провадження, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - 22 березня 2019 року) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про визначення протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаськго окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Черкаській області (далі - відповідачем), в якому просить:

- визнати протиправними дії управління Держпраці у Черкаській області по проведенню інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань оформлення трудових відносин з найманими працівниками, що проводилося на підставі направлення №1356 від 09.07.2018;

- визнати протиправними дії управління Держпраці у Черкаській області по винесенню постанови №ЧК-578/371/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-415 від 31.07.2018 про накладення штрафу в розмірі 223380 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Черкаській області №ЧК-578/371/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-415 від 31.07.2018 про накладення штрафу в розмірі 223380 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.07.2018 посадовими особами відповідача проведено інспекційне відвідування позивача з питань оформлення трудових відносин з найманими працівниками, за наслідком якого винесено спірну постанову.

Позивач зазначає, що відповідачем порушена процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, а саме: за відсутності у направленні на проведення контрольного заходу ПІБ позивача, не ознайомлено позивача із підставами перевірки, не надано копію направлення на проведення заходу державного нагляду, перевірку проведено за відсутності правових підстав, так само як і грубо порушено процедуру розгляду матеріалів складених ревізорами, та без врахування додаткових документів наданих позивачем.

Крім того позивач зазначає, що з 02.07.2018 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклав цивільно - правові договори терміном до 10.07.2018. За умовами укладених договорі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почергово виконували роботу по реалізації виготовленої позивачем їжі швидкого приготування, оплату отримували на підставі акту наданих послуг на фактичну кількість проданої продукції, правилам внутрішнього трудового розпорядку зазначені особи не підпорядковувались.

Позивач також зазначив, що вищевказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 02.07.2018 по 10.07.2018 прийняті на посади продавців продовольчих товарів шляхом укладання строкових трудових договорів (випробувальний термін), а з 11.07.2018 уклав з останніми безстрокові трудові договори.

Отже, на думку позивача дії відповідача щодо проведення інспекційного відвідування з питань оформлення трудових відносин з найманими працівниками, що проводились на підставі направлення на проведення перевірки №1356 від 09.07.2018 є протиправними, як і постанова про накладення штрафу №ЧК-578/371/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-415 від 31.07.2018.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧК-578/371/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-415 від 31.07.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що Прокуратурою Черкаської області від 22.06.2018 №04/2/2-р-18 надіслано відповідачу лист ОСОБА_16 щодо нелегальної праці в ларьках з шаурмою.

09.07.2018 наказом відповідача №654-Н «Про проведення інспекційного відвідування» головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_15, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . доручено у період з 10.07.2018 до 23.07.2018 провести інспекційне відвідування з питань оформлення трудових відносин з найманими працівниками суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з реалізації шаурми у м. Черкаси.

На підставі вищевказаного наказу оформлено направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з реалізації шаурми у м. Черкаси: на розі АДРЕСА_1.

За результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 складено акт від 11.07.2018 №ЧК-578/371/АВ (далі - акт), яким зафіксовано порушення вимог ст. 24 КЗпП України, а саме у торговому павільйоні, що належить позивачу знаходились та здійснювали реалізацію готової їжі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За наданими позивачем документами відповідачем встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено 02.07.2018 цивільно-правові договори №1, №2 відповідно до який останні займались постачанням готової їжі, проте фактично вищевказані особи займались виготовленням та реалізацією їжі бистрого приготування.

В даному акті також зафіксовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняті на посаду продавців продовольчих товарів з 11.07.2018 на підставі трудових договорів, при цьому 10.07.2018 позивач повідомив органи ДФС про прийняття працівника на роботу.

11.07.2018 відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень №ЧК-578/371/АВ/П, яким зобов`язано позивача до 20.07.2018 усунути порушення ст. 24 КЗпП України.

16.07.2018 відповідачем отримано зауваження позивача до акту.

Управління Держпраці у Черкаській області підготувало лист №63363/01-07/4647 від 19.07.2018 про розгляд зауважень до акту.

На підставі акту заступником начальника управління Держпраці у Черкаській області Жарковою М.В. 31.11.2018 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧК-578/371/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-415, якою на позивача накладено штраф в розмірі 223380 грн. в силу абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Позивач не погоджуючись з діями по проведенню інспекційного відвідування та з постановою відповідача, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо визнання протиправними дії управління Держпраці у Черкаській області по проведенню інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань оформлення трудових відносин з найманими працівниками, що проводилося на підставі направлення №1356 від 09.07.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Порядок №295).

Відповідно до п. 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Підпунктом 4 п. 5 Порядку №295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться зокрема за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач посилається на лист прокуратури Черкаської області від 22.06.2018 №04/2/2-р-18 яким направлено звернення кореспондента ОСОБА_13 від 15.06.2018 №1530/6 про порушення господарювання про працю, зокрема використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин як на підставу винесення наказу про проведення інспекційного відвідування від 15.06.2018 №1530/6.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що наказ винесено за наявності визначених Порядком №295 підстав.

На підставі наказу від 15.06.2018 №1530/6 відповідачем видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 09.07.2018 №1356 Головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці ОСОБА_15, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з терміном дії з 10 по 23 липня 2018 року.

У направленні зазначено питання, що підлягає інспектуванню, саме додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з найманими працівниками суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з реалізації шаурми.

Таким чином питання визначені у направленні на проведення інспекційного відвідування від 09.07.2018 №1356, співпадають з предметом інформації викладеної у листі прокуратури Черкаської області, тому доводи позивача щодо здійснення інспектування відвідування за відсутності правових підстав відхиляються судом.

Щодо змісту посвідчення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Порядком №295 не передбачено вимоги щодо змісту направлення на проведення інспекційного відвідування. В той же час ч. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) визначено вимоги до розпорядчих документів органів державного нагляду (контролю).

Частиною 1 ст. 7 Закону №877-V встановлено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою (ч. 2 ст. 7 Закону №877-V).

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону №877-V у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону №877-V посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

З дослідженого наказу від 09.07.2018 №654-Н та направлення від 09.07.2018 №1356 судом встановлена відсутність зазначення ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися інспекційне відвідування.

Пунктом 14 Порядку №295 встановлено, що під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право:

перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об`єкта відвідування (за його наявності)

перед наданням акта для підпису керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником;

перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки;

вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об`єкта відвідування;

оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Як слідує з наведеної норми під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право, зокрема, не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі, якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.

Таким чином, позивач на підставі п. 14 Порядку №295 мав право не допустити посадових осіб відповідача до інспекційного відвідування.

Щодо посилання позивача на те, що не приймав рішення про допуск чи не допуск інспектора відповідача до проведення перевірки, оскільки перевірка проходила за його відсутності, колегія суддів зазначає наступне.

Так, із зазначеним вище посиланням колегія суддів не погоджується, оскільки подані позивачем відповідачу документи щодо правовідносин з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що в свою чергу вказує на згоду щодо проведення перевірки.

Та, звертає увагу на те, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні перевірки, у зв`язку з чим за умови такого допуску підставою для скасування може бути лише неправильність прийняття його по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №826/12612/17.

Відповідно до п. 21 Порядку №295 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач всупереч п. 21 Порядку №295 не надав відповідь на зауваження від 11.07.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як свідчать матеріали справи, 19.07.2018 відповідачем виготовлено лист №6336/01-07/4647 про розгляд зауваження, при цьому доказів отримання останнього позивачем суду не надано.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Згідно п. 6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач не повідомив його про розгляд справи, чим позбавив позивача права на захист, колегія суддів зазначає наступне.

Так, встановлено, що 19.07.2018 відповідачем виготовлено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю №01-01-04/2649/4588, дане повідомлення надіслано позивачу засобами поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу позивача, проте дане повідомлення повернуто відповідачу з підстав з підстав не отримання позивачем.

Крім того колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача 20.07.2018 та 25.07.2018 щодо прохання повідомити його про час та місце розгляду справи про накладення штрафу.

Щодо суті допущених порушень позивачем, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З перелічених положень законодавства вбачається, що у разі фактичного допуску до роботи працівника без оформлення трудового договору юридичні та фізичні особи - підприємці притягаються до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 111 690 грн. за кожного працівника (мінімальна заробітна плата станом на момент виявлення порушення 3723 грн.).

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. (ст. 901 ЦК України).

Отже, предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт (надання послуг), їх кінцевий результат, що має кількісну і якісну визначеність.

Встановлюючи належне оформлення трудових відносин у спірний період з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , судом досліджено цивільно-правові договори №1, 2 від 02.07.2018, зі змісту яких вбачається, що останні надавали послуги з постачання покупцям їжі швидкого приготування.

З наданих договорів вбачається, що виконавці не підпорядковуються правилам внутрішнього трудового розпорядку та самостійно організовують процес виконання робіт.

За результатами виконаних робіт сторонами підписано акти прийому передачі від 10.07.2018, що вказує на завершення процесу виконання робіт кінцевим результатом.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що недоведеним твердження відповідача щодо виготовлення їжі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 під час інспекційного відвідування, оскільки контрольна закупки не здійснювалась з метою перевірки виконання певних трудових функції, а саме інспекційне відвідування було обмежено запитаннями на яких умовах ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебувають у позивача, що в свою чергу спростовує висновок відповідача про виконання ОСОБА_3 обов`язків за професією «кухар», передбаченою Національним класифікатором України «Класифікатор професій ДК 003:2010».

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 повідомила, що діяла виключно в межах цивільно-правової угоди та надавала послугу постачання їжі швидкого приготування виготовленої самим позивачем, не підпорядковувалась правилам внутрішнього трудового розпорядку, з`являлась у павільйон за проханням позивача та отримала оплату лише за кількість проданої шаурми.

Окрім зазначеного вище, звертає увагу на строк на який укладені цивільно-правові договори, який не перевищує одного місяця.

Між тим, інспектором не виявлено будь-якого штатного розпису, наявність трудових книжок, обліку робочого часу, розрахункових відомостей щодо отриманих зарплат та інших доказів, які свідчать, що позивач є роботодавцем.

Та вказує на те, що відповідачем не надано жодних достатніх доказів, які б підтвердили, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 займались виготовленням їжі бистрого приготування, а тому такий висновок відхиляється судом.

При цьому звертає увагу, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Отже, виконувана фізичними особами для позивача робота залежала виключно від її результату, а відносини між позивачем та виконавцем не передбачають заздалегідь встановлених норм виконання робіт, мінімальної плати за договором, тому вказані відносини відповідають ознакам договору про надання послуг.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що укладені між позивачем та фізичними особами договори мають ознаки договорів цивільно-правового характеру.

Відповідно, їх укладення та допуск до виконання робіт не потребує повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Проте, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі надано оцінку діям Управління Держпраці у Черкаській області по винесенню постанови про накладення штрафу №ЧК-578/371/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-415 від 31.07.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧК-578/371/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-415 від 31.07.2018 тому необхідною умовою щодо захисту прав позивача суд апеляційної інстанції дійшов до висновку щодо визнання протиправними дії Управління Держпраці у Черкаській області по винесенню постанови про накладення штрафу №ЧК-578/371/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-415 від 31.07.2018.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню проте помилково застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, але помилкове застосування норм матеріального права призвели до неправильного вирішення питання, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ст. 317 КАС України.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області - задоволити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року - змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції:

«Визнати протиправними дії Управління Держпраці у Черкаській області по винесенню постанови про накладення штрафу №ЧК-578/371/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-415 від 31.07.2018.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧК-578/371/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-415 від 31.07.2018.».

У іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 07 червня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко