Справа № 420/5898/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5898/18
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

при секретарі Ханділян Г.В.

за участю: представника апелянта - Примаченка Сергія Валерійовича та представника позивача - Кузнєцової Любові Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив про визнання протиправною відмови Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області від 13 листопада 2017 року здійснити реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання Чорноморську селищну раду Лиманського району Одеської області (далі Рада) здійснити реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (далі Адреса)

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року позовні вимоги було задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Рада подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Обставини справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що на підставі рішення Ради № 2 від 11 грудня 1993 року, позивачу ОСОБА_1 у приватну власність була передана земельна ділянка площею 0,101 га, що розташована на території Ради. Цільове призначення - «Індивідуальне садівництво». Право власності на земельну ділянку підтверджується держаним актом серія ОД № 13-133.

Рішенням Виконавчого комітету Ради за номером 123 від 28 вересня 2006 року частині вищезазначеної земельної ділянки площею 0,054 га присвоєно Адресу.

На вказаній земельній ділянці позивач ОСОБА_1 побудував садовий будинок, який введено в експлуатацію, право власності на вказаний садовий будинок зареєстровано належним чином, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84747096 від 11 квітня 2017 року.

Рішенням Виконавчого комітету Ради за номером 51 від 23 травня 2008 року вищезазначеному садовому будинку присвоєно А.

У зв`язку з закінченням терміну тимчасової реєстрації, 22 березня 2008 року позивача знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

19 липня 2017 року позивач звернувся до Ради із заявою про переведення вищезазначеного садового будинку в житловий.

Рішенням Ради за № 331-VII від 17 серпня 2017 року, позивачу відмовлено у переведенні садового будинку в житловий.

У зв`язку з тим, що позивач не зареєстрований за місцем проживання, не має іншого житла крім садового будинку, та постійно мешкає в садовому будинку за Адресою 26 жовтня 2018 року позивач звернувся до Ради із заявою про реєстрацію місця проживання в даному садовому будинку.

Проте, Рада (лист № 341-31/120-1 1/02-Н від 13 листопада 2017 року) відмовила у проведенні реєстрації місця проживання, мотивуючи тим, що реєстрація місця проживання в садовому будинку неможлива, так як особа не подала необхідних документів або інформації (відсутні документи, що підтверджують право на проживання у житлі, надані документи на садовий будинок). Також було повідомлено, що реєстрація місця проживання в садовому будинку неможлива, так як садовий будинок не є житловим, та запропоновано перевести садовий будинок в житловий.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач проживає у приміщенні - будинку, який придатний проживання в ньому, що підтверджується звітом сертифікованого експерта з технічного обстеження будівель та споруд про проведення технічного огляду садового будинку від 26 квітня 2017 року КП «Одесоблпроект» (а.с. 24-30), згідно якого садовий будинок відповідає вимогам державних будівельних норм, має присвоєну поштову адресу, знаходиться в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, зареєстрований як об`єкт нерухомого майна, призначений та придатний для постійного проживання у ньому, відповідає встановленим технічним вимогам, а тому відмова у реєстрації позивача є протиправною. Крім того, суд зазначав, що назва житлового приміщення, будинку не може бути перешкодою для реєстрація місця проживання фізичної особи.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Цивільному кодексу України та Правилам реєстрації місця проживання, затвердженим постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Преамбулою Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) передбачено, що цей Закон відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Положеннями статті 2 Закону визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За змістом статті 3 Закону вбачається, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до статті 6 Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Згідно до статті 10 Закону правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 (далі Правила) ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до пункту 18 (Реєстрація місця проживання) Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

- заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

- квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

- заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Крім того, згідно до пункту 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник також подає документи, що підтверджують, зокрема, право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Тотожні положення також містить і стаття 6 Закону, якою передбачено, що для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг), зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.

Частиною 1 статті 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

З аналізу наведенного вбачається, що житлом, в якому може бути зареєстровано місце проживання особи може бути, як об`єкт, що має правовий статус - житловий будинок, так і інше жиле приміщення, призначене та придатне, як для постійного, так і для тимчасового проживання.

На думку колегії суддів, садовий будинок і є таким належним жилим приміщенням з достатнім правовим статусом для здійснення реєстрації місця проживання позивача.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на відповідній земельній ділянці позивач ОСОБА_1 побудував садовий будинок, який введено в експлуатацію, право власності на вказаний садовий будинок зареєстровано належним чином, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84747096 від 1 1 квітня 2017 року.

Крім того, згідно звіту сертифікованого експерта з технічного обстеження будівель та споруд про проведення технічного огляду садового будинку від 26 квітня 2017 року КП «Одесоблпроект» (а.с. 24-30) садовий будинок відповідає вимогам державних будівельних норм, має присвоєну поштову адресу, знаходиться в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, зареєстрований як об`єкт нерухомого майна, призначений та придатний для постійного проживання у ньому, відповідає встановленим технічним вимогам

Окрім іншого, відповідно до пункту 11 Правил орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Разом з тим, аналізуючи спірну відмову, вбачається, що Радою було відмовлено позивачу в реєстрації місця проживання з інших підстав, ніж ті, що передбачені пунктом 11 Правил, а саме в зв`язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують право на проживання у житлі, надані документи на садовий будинок; реєстрація місця проживання в садовому будинку неможлива, так як садовий будинок не є житловим, що є таким, що суперечить нормам діючого законодавства.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні до зазначених в позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 11 червня 2019 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Потапчук В.О.