Справа № 120/4537/18-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/4537/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

06 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року (ухвалене 12 березня 2019 року, повний текст рішення складено 19 березня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання висновку протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування висновку у формі протоколу № 81 від 03.08.2018 року Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини та внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини; зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини та внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон №2011-ХІІ).

Так, апелянт стверджує, що Закон №2011-ХІІ вказує на разовий характер допомоги.

В свою чергу оскільки первинний огляд МСЕК з метою встановлення втрати працездатності відбувся у 2015 році, після чого позивачу виплачена грошова допомога, а повторний - у 2018 році, тобто понад дворічний термін, встановлений п.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ, у відповідача не було підстав для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів апеляційної скарги та зазначив про те, що апелянт помилково ототожнює поняття інвалідності та часткової втрати працездатності, оскільки Закон № 2011-XII вказані поняття розмежовує.

Відзив третьої особи на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;

Оскільки в матеріалах справи відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2015 року ОСОБА_1 в період з 06.04.2015 року по 02.06.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення й захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції с. Зелене Поле Великоновосілківського району Донецької області.

Згідно з посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 18.06.2015 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

У вересні 2015 року за наслідками проведеної ВЛК та огляду Медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 5% та виплачено грошову допомогу у розмірі 4823,00 грн.

Відповідно до довідки обласної медико-соціальної експертної комісії №2 до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0968499 від 05.06.2018 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, причина - травма пов`язана із захистом Батьківщини, на строк до 01.07.2020 року.

Позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.

Листом від 23.08.2018 року № 12/2355 Вінницький обласний військовий комісаріат повідомив позивача, що згідно з протоколом № 81 від 03.08.2018 року комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийняте рішення про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги, в зв`язку з обставинами, вказаними у відповідному протоколі.

Не погодившись із вказаним рішенням комісії позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність висновку відповідача у формі протоколу № 81 від 03.08.2018 року, виходячи з наступного:

- по-перше, законодавством встановлено обмеження у два роки між первинним та вторинним встановленням або зміною групи інвалідності, а також між первинним та вторинним встановленням ступеня втрати працездатності. Позивачу у вересні 2015 року встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 5 %, а інвалідність (II група) первинно встановлена у червні 2018 року, тому підстави застосовувати до спірних правовідносин дворічний термін, передбачений абз.2 п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII, відсутні;

- по-друге, Порядок № 975 містить вичерпний перелік підстав, які виключають можливість призначення одноразової грошової допомоги, посилання на які в оскаржуваному висновку відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції п.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

З аналізу вказаної норми колегія суддів дійшла висновку про те, що закон пов`язує підстави для відмови у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги виключно з моментом первинного встановлення інвалідності.

В той же час абз.2 п.4 ст.16-3 Закону № 2011-XII не містить подібних часових обмежень після первинного встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

З матеріалів справи судом встановлено, що 07.09.2015 року під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 5 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (МСЕК серія 10 ААА № 122330 від 07.09.2015 року), а 04.06.2018 року під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок з цієї ж причини (довідка МСЕК серія АВ № 0968499 від 05.06.2018 року).

Тобто, позивачу у вересні 2015 року встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 5%, а інвалідність (II група) первинно встановлена у червні 2018 року.

З урахуванням меж розгляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

В свою чергу суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги з 04.06.2018 року

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 червня 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.