Справа № 620/1458/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/1458/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

представника позивача - Юрченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України (далі Чернігівське ОУПФУ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області (далі ГТУЮ у Чернігівській області), у якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця УДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 25.04.2019 ВП №58128891, якою на Управління накладено штраф в розмірі 10 200,00 грн.

Позов мотивовано тим, що накладення штрафу за невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду є необґрунтованим, оскільки остання виконана позивачем в повному обсязі. При цьому, при виконанні судового рішення були враховані норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким продовжено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам (яким є стягувач), а виплата пенсій здійснюється у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою судді від 04.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Також поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 12.06.2019, за обґрунтованим клопотанням представника позивача, здійснено заміну позивача на належного, а саме: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав відзив у якому просив відмовити Чернігівському ОУПФУ у задоволенні позову та пояснив, що позивачем не виплачується стягувачу пенсія, як це визначено виконавчим документом, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Розгляд справи просить проводити без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд враховує такі підстави.

Судом встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №2540/2596/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та, у тому числі, зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001) в розмірі 90% суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури міста Києва № 18/50 від 13.03.2018 з дня звернення, тобто з 26.03.2018 та виплачувати її в повному обсязі без обмеження і сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого призначення (а.с. 10-12). Вказане рішення набрало законної сили 25.10.2018.

18.01.2019 головним державним виконавцем розглянуто заяву ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа №2540/2596/18, виданого 09.01.2019 Чернігівським окружним адміністративним судом, та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58128891 (а.с. 43-46).

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 29.01.2019 за №2650/14 Чернігівське ОУПФУ повідомило відповідача про добровільне виконання вищевказаного судового рішення та зазначило, що Управлінням призначено стягувачу пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001) в розмірі 90% суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури міста Києва № 18/50 від 13.03.2018 з 26.03.2018, що підтверджується відповідним розпорядженням, протоколом та банківськими відомостями (а.с. 47-48, 13-17). Проте, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 працює на прокурорській посаді пенсія йому виплачується відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи, що судове рішення виконується не в повному обсязі, а саме: боржником не виплачується пенсія в повному обсязі без обмежень, як це визначено виконавчим документом, 07.02.2019 ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області винесено постанову про накладення на Чернігівське ОУПФУ штрафу в сумі 10 200,00 грн. (а.с. 60-61).

Вказану постанову листом від 25.04.2019 за №4015 направлено на адресу позивача та вона ним отримана 26.04.2019 (а.с. 8).

Не погоджуючись з винесеною відповідачем постановою про накладення штрафу, Чернігівське ОУПФУ звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з частиною першою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з пунктами 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Позивач вказує, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №2540/2596/18, Чернігівським ОУПФУ призначено ОСОБА_2 Івану ОСОБА_3 пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001) в розмірі 90% суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури міста Києва № 18/50 від 13.03.2018 з дня звернення, тобто з 26.03.2018, що підтверджується відповідними розпорядженнями та протоколом.

Доплата пенсії, яка виникла при здійсненні призначення стягувачу пенсії за період з 26.03.2018 по 30.11.2018, склала 19 456,56 грн. та була включена у додаткові відомості грудня 2018 року і виплачена 12.12.2018.

При цьому, під час виконання рішення суду Чернігівським ОУПФУ враховано, що відповідно до пункту 13-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (з урахуванням змін, внесених Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII, які застосовуються з 01.10.2017) з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року N 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Оскільки стягувач є працюючим пенсіонером, пенсія якому призначена в період дії вищевказаної норми Закону України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є чинною та не визнана неконституційною, Чернігівське ОУПФУ застосувало вказану норму під час визначення порядку виплати призначеної стягувачу пенсії.

Однак, як встановлено зі змісту рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №2540/2596/18, під час розгляду справи судом вирішено спір про наявність правових підстав для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001) в розмірі 90% суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури міста Києва № 18/50 від 13.03.2018 з дня звернення, тобто з 26.03.2018 та виплачувати її в повному обсязі без обмеження і сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого призначення.

За наведених обставин, суд погоджується з відповідачем, що ОСОБА_4 не виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №2540/2596/18 у повному обсязі, і не доведено наявності поважних причин його невиконання, а отже, державним виконавцем обґрунтовано прийнято постанову від 25.04.2019 про накладення штрафу на боржника у розмірі 10 200,00 грн.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання позивача у спірних правовідносинах на пункт 13-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (з урахуванням змін, внесених Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII, які застосовуються з 01.10.2017) згідно якого у період роботи на відповідних посадах пенсія обмежується її максимальним розміром, оскільки вищевказаним рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 зобов`язано відповідача виплачувати пенсію в повному обсязі без обмеження.

Суд звертає увагу, що 07.02.2019 державним виконавцем, у межах виконавчого провадження №58128891, за вищенаведених підстав, вже виносилась постанова про накладення на Чернігівське ОУПФУ штрафу у сумі 5 100,00 грн. (а.с. 50) за невиконання боржником рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №2540/2596/18 без поважних причин.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2019 у справі №620/506/19, зазначена постанова державного виконавця від 07.02.2019 визнана правомірною, а доводи Чернігівського ОУПФУ про наявність підстав для застосування у спірних правовідносинах положень Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - необґрунтованими (а.с. 52-56).

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення на Чернігівське ОУПФУ штрафу в розмірі 10 200,00 грн. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а отже, відсутні правові підстави для скасування даної постанови, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, 14000) до Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області (, просп. Миру, 43, м. Чернігів, 14000) про визнання неправомірною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Бородавкіна