Справа № 420/1688/19
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1688/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача (Військової частини НОМЕР_1 ) Абросимової Ю.Г. (за довіреністю), представника відповідача (Військової частини НОМЕР_2 ) Корнійчук Т.О. (за довіреністю), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 року по 31.07.2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.08.2017 року по 25.09.2018 року;

- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 року по 31.07.2017 року;

- зобов`язати військову частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.08.2017 року по 25.09.2018 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25.09.2018 року його, капітана 2 рангу, звільнено з військової служби у запас, що підтверджується витягом з наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.09.2018 року. Військову службу позивач проходив у в/ч НОМЕР_2 по дату звільнення - 25.09.2018 року.

Позивач вказав, що у період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року в/ч НОМЕР_2 знаходилась на грошовому забезпеченні у в/ч НОМЕР_1 . Відповідно до листа начальника фінансово-економічного управління ВМС ЗСУ від 31.07.2017 року в/ч НОМЕР_2 зарахована на фінансове забезпечення до фінансово-економічного управління КВМС ЗС України та включена до Мережі розпорядників та одержувачів коштів державного бюджету.

Позивач зазначив, що під час звільнення з військової служби у запас, йому не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по серпень 2018 року.

Заявою від 21.09.2018 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з приводу врегулювання питання виплати йому індексації грошового забезпечення за період 2016-2017 років, але йому надали відповідь від 02.10.2018 року 1949, що відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" (із змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Позивач вказав, що заявою від 21.09.2018 року він звернувся до військової частини НОМЕР_2 з приводу врегулювання питання виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01 серпня 2017 року по 25 вересня 2018 роки , але позивачу надали відповідь від 26.09.2018 року №1354, що відповідно до телеграми Департаменту фінансів №248/1485 від 26.032018 року можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ з 01 серпня 2017 року по 25 вересня 2018 року у Міноборони не було, механізми нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди відсутні.

Фактично вказаними листами відповідачі відмовили позивачу у задоволенні заяви та у виплаті індексації грошового забезпечення.

Позивач зазначив, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону, проте за період з 01.01.2016 року по 26.06.2018 року індексація грошового забезпечення йому не виплачувалась.

Щодо посилань відповідача в/ч НОМЕР_1 на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2, позивач зауважив, що відповідно до п.14 Порядку №1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики. Крім того, вказані роз`яснення не є нормативно-правовим актом, тому судом до уваги прийматись не можуть.

Позивач вважав, що вищевказана бездіяльність відповідачів порушує його право на отримання індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 року по 25.09.2018 року.

Ухвалою від 09.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 10 травня 2019 року о 10:00 год.

Ухвалою від 10.05.2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 29 травня 2019 року о 14 год. 30 хв.

У судове засідання, призначене на 29 травня 2019 року на 14:30 годину, з`явилися позивач та представники відповідачів.

Під час судового розгляду справи позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - Військової частини НОМЕР_1 проти задоволення позову заперечував, вважав його необґрунтованим. 24.04.2019 року представник відповідача надав письмовий відзив, в якому посилаючись на Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, Закон України Про індексацію грошових доходів населення, Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджену наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 зазначає, що відповідно до пункту 7 роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення (зі змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення, що також має своє підтвердження у роз`ясненнях Мінсоцполітики щодо відсутності механізму нарахування та виплати індексації за попередні періоди, а саме: роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 року №78/0/66-17; роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 року №10685/0/14-15/10 (на вих. №248/3/9/3/202 від 08.07.2015 року). Лише в роз`ясненні Департаменту фінансів №248/1485 від 26.03.2018 року було зазначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення необхідно здійснювати з квітня 2018 року. Також зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було.

Представник відповідача вказав, що індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Також представник відповідача зазначив, що вимогами пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Матеріали позовної заяви не містять доказів оскарження звільнення позивача та/або наказу про виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, а відтак станом на момент прийняття наказу командиром військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25 вересня 2018 року №178 позивач погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків.

Представник відповідача - Військової частини НОМЕР_2 також заперечував проти задоволення позову та вважав його необґрунтованим. 03.05.2019 року представник відповідача надав письмовий відзив, в якому зазначив, що позивач не довів у позові, що грошове забезпечення з урахуванням підвищення (надбавки, премії), яке він отримував з 01.08.2017 року по 25.09.2019 року, не перевищувало суму індексації, та відповідно були підстави для нарахування індексації з метою забезпечення його достатнього життєвого рівня, що є завданням індексації грошових доходів населення.

Представник відповідача вважав, що командування військової частини НОМЕР_2 діяло відповідно до чинного законодавства. Отже, бездіяльність військової частини НОМЕР_2 не є протиправною.

Заслухавши вступне слово позивача та представників відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №186 від 14 вересня 2018 року (по особовому складу), відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільнено з військової служби у запас за пунктом "к" (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) капітана 2 рангу ОСОБА_1 - начальника гідрометеорологічного відділу начальника гідрометеорологічної служби військової частини НОМЕР_2 (а.с. 9).

Листом від 16.08.2018 року за №849 військова частина НОМЕР_2 на звернення позивача від 09.08.2018 року №1603 щодо нарахування індексації за період з 2016 по 2018 роки повідомила про те, що інформації щодо нарахування індексації грошового забезпечення у період з січня 2016 року по липень 2017 року військова частина НОМЕР_2 не має, оскільки військова частина НОМЕР_2 за вказаний період знаходилась на грошовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_1 . В листі додатково повідомлено, що у відповідності до листа начальника фінансово-економічного управління ВМС ЗС України від 31.07.2017 року №154/24/2-1141 військова частина НОМЕР_2 зарахована на фінансове забезпечення до фінансово-економічного управління КВМС ЗС України та включена до Мережі розпорядників та одержувачів коштів державного бюджету. Відповідно до телеграми Департаменту фінансів №248/1485 від 26.03.2018 року можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з серпня 2017 року по серпень 2018 року у Міноборони не було, механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди відсутні (а.с. 13).

Листом від 26.09.2018 року за №1354 військова частина НОМЕР_2 на звернення позивача від 21.09.2018 року №1924 щодо нарахування індексації за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 , а саме: за період з 01.08.2017 року по 25.09.2018 року повідомила про те, що відповідно до телеграми Департаменту фінансів №248/1485 від 26.03.2018 року можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з 01 серпня 2017 року по 25 вересня 2018 року у Міноборони не було, механізми нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди відсутні (а.с. 11).

Листом від 02.10.2018 року за №1949 військова частина НОМЕР_1 на заяву позивача від 21.09.2018 року №3815 щодо надання інформації про отримання (не отримання) індексації грошового забезпечення повідомила про те, що відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року вих. №248/3/9/1/2, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" (із змінами), індексація грошового забезпечення не нараховується та не виплачується до окремого розпорядження, а отже, за вказаний період, індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 12).

Судом встановлено, що позивач перебував на грошовому забезпеченні в період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року у військовій частині НОМЕР_1 , а в період з 01.08.2017 року по 25.09.2018 року у військовій частині НОМЕР_2 , що сторонами підтверджено у судовому засіданні.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ст.1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Згідно з положеннями ст.8 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до ст.1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно ст.5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно ч.2 ст.6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок №1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з п.4 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

Відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому нормами Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Згідно п.14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Суд зазначає, що в роз`ясненнях Мінсоцполітики № 10685/0/14-15/10 від 16.07.2015 року (а.с. 34), №252/10/136-16 від 09.06.2016 року (а.с. 35), №13700/з від 08.08.2017 року, №78/0/66-17 від 08.08.2017 року (а.с. 37) зазначено, що проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі.

Підставою для ненарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідачі вказують на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1485 (а.с. 38-39), в якому зазначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України вхідний від 08.08.2017 № 13700/з та від 08.08.2017 №78/0/66-17 (а.с. 37) механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було.

Щодо посилання відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1485, суд зазначає наступне.

Законом України Про Збройні Сили України визначено, що правовою основою діяльності Збройних Сил України (до структури яких входять, в тому числі, військові частини) є Конституція України, цей Закон, Закон України Про оборону України, статути Збройних Сил України, інші закони України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, міжнародні договори України, що регулюють відносини в оборонній сфері.

З огляду на викладене, відповідачі мають діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу, а тому суд критично ставиться до посилання відповідачів на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1485 як на підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивача.

Водночас, відмова відповідачів у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення з посиланням на лист директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України є протиправною, оскільки відповідно до Порядку №1078 роз`яснення щодо його застосування надає Мінсоцполітики. Крім того, право позивача на нарахування та отримання індексації грошового забезпечення гарантується Законом, у зв`язку з чим лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України, на який посилаються відповідачі, не є нормативно-правовим актом та не може застосовуватися відповідачами як передбачене Порядком роз`яснення, оскільки його видано не Мінсоцполітики.

Посилання відповідачів на роз`яснення Мінсоцполітики (а.с. 34-37) суд до уваги не бере, оскільки наведені роз`яснення не спростовують доводи позивача на наявність у нього права на індексацію грошового забезпечення.

У рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 року №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України Про оплату праці такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 Рішення).

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.09.2018 року, зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.09.2018 року, суд зазначає наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року, в редакції від 24.02.2018 року, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок. Відповідно до пункту 4 Постанови №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Тим самим визначено зовсім інший порядок встановлення та розміру посадового окладу.

Згідно п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.04.2018 року по 25.09.2018 року також не було.

Тому суд погоджується з доводами відповідача Військової частини НОМЕР_2 в частині того, що за період з 01.03.2018 року по 25.09.2018 року грошове забезпечення позивача індексації не підлягає, з викладених вище підстав.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача у частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року; визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року; зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року - є обґрунтованими та доведеними позивачем, а отже підлягають задоволенню.

При цьому, вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 в частині визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.09.2018 року, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.09.2018 року - задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 підлягають повному задоволенню, а вимоги до військової частини НОМЕР_2 - підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ст.ст. 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року.

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 в частині визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.09.2018 року, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.09.2018 року відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 червня 2019 року.

Суддя В.В. Андрухів

.