Справа № 826/92/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 червня 2019 року № 826/92/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

Суд прийняв до уваги таке:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані» (далі - позивач, ТОВ «АМК») з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі- відповідач, ГУ ДФС у Київській області), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.09.2016 №1.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з ТОВ «Булар», ТОВ «Квадромонтаж», ТОВ «Сінтра Юг», ТОВ «Опт Метал Трейд» не відповідають фактичним обставинам справи. Посилався на реальність господарських операцій з даними контрагентами у періоді, що перевірявся. Зазначив, що товарно-транспортні накладні не є обов`язковими первинними документами, а тому вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки та запереченнях проти адміністративного позову, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

04.07.2017 сторони подали заяву про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали), суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АМК» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт №88/10-36-14-01-13/34202711 від 15.07.2016, згідно висновків якого відповідач встановив, зокрема, порушення позивачем вимог: пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188,пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 160 019,00 грн.

Позивач зазначив, що надав відповідачу заперечення на акт перевірки, однак не отримав відповіді на заперечення. Разом з тим, належних і допустимих доказів отримання відповідачем заперечення на акт перевірки в матеріалах справи відсутні.

На підставі акта перевірки Головне управління ДФС у Київській області прийняло оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 13.09.2016, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 200 024,00 грн., в тому числі основний платіж - 160 019,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 40 005,00 грн.

Також на підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.09.2016 №, яким зменшено суму податкового кредиту на суму 1 805 314,00 грн. та збільшено податкове зобов`язання на суму 2 387 154,00 грн.

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України до Державної фіскальної служби України. Рішенням Державної фіскальної служби України від 21.11.2016 №25004/6/99-99-11-01-01-25 скарга ТОВ «АМК» в частині оскарження податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2016 залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 13.09.2016 № скасоване в частині.

На підставі рішення Державної фіскальної служби України від 21.11.2016 №25004/6/99-99-11-01-01-25 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.12.2016 №, яким збільшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 37 432 та зменшено податковий кредит на суму 24 965 грн.

Вважаючи висновки акта перевірки необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення № від 13.09.2016 протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту акта перевірки №88/10-36-14-01-13/34202711 від 15.07.2016, рішення Державної фіскальної служби України від 21.11.2016 №25004/6/99-99-11-01-01-25 та пояснень представників сторін слідує, що контролюючими органами поставлено під сумнів реальність господарських відносин ТОВ «АМК» із наступними контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «Булар», товариством з обмеженою відповідальністю «Квадромонтаж», товариством з обмеженою відповідальністю «Сінтра Юг», товариством з обмеженою відповідальністю «Опт Метал Трейд», товариством з обмеженою відповідальністю «ТД Метвест», товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Мет», товариством з обмеженою відповідальністю «Мет-Ком», товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест-Проект», товариством з обмеженою відповідальністю «Лаконта груп», товариством з обмеженою відповідальністю «Донснабресурс», приватним підприємством «Метіз-Сервіс», товариством з обмеженою відповідальністю «Лугспецметалопоставка», товариством з обмеженою відповідальністю «МД Груп Донецьк», товариством з обмеженою відповідальністю «Збут-Метал-Строй», приватним підприємством «ДОН», товариством з обмеженою відповідальністю «Вістол», приватним акціонерним товариством «Луганський завод «Сантехдеталь».

Під час адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі акта перевірки №88/10-36-14-01-13/34202711 від 15.07.2016 Державною фіскальною службою України скасовано висновки акта перевірки в частині нереальності господарських операцій із наступними контрагентами: ТОВ «ТД Метвест», ТОВ «Альфа-Мет», ТОВ «Інвест-Проект», ТОВ «Лаконта груп», ПП «Метіз-Сервіс», ТОВ «Лугспецметалопоставка», ТОВ «МД Груп Донецьк», ТОВ «Збут-Метал-Строй», ПП «ДОН», ПрАТ «Луганський завод «Сантехдеталь» та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.09.2016 № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток та зменшення податкового кредиту по взаємовідносинам з названими контрагентами.

Досліджуючи питання правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2016, суд встановив, що підставою його прийняття стали висновки контролюючого органу про відсутність реального характеру господарських правовідносин позивача із ТОВ «Булар», ТОВ «Квадромонтаж», ТОВ «Сінтра Юг», ТОВ «Опт Метал Трейд».

Господарські правовідносини із ТОВ «Мет-Ком», ТОВ «Донснабресурс» та ТОВ «Вістол» не були підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому не є предметом дослідження при розгляді даної адміністративної справи.

Суд встановив, що в ході перевірки відповідачем були досліджені первинні документи складені за результатом господарських правовідносин позивача із ТОВ «Булар», ТОВ «Квадромонтаж», ТОВ «Сінтра Юг», ТОВ «Опт Метал Трейд», у яких позивач придбавав металопрокат, а саме: договори поставки та податкові накладні, про що зазначено в акті перевірки (а.с. 31-34 т. І).

Відповідач дійшов висновку про відсутність реального характеру спірних господарських операцій із вказаними контрагентами у зв`язку із відсутністю у ТОВ «АМК» документів щодо транспортування товару, зберігання, прийняття, сертифікації.

ТОВ «АМК» в обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що контролюючому органу під час перевірки були надані договори поставки та податкові накладні на підставі яких був отриманий товар від контрагентів. Також позивач зазначив, що товарно-транспортні накладні не є обов`язковими первинними документам, а для формування податкового кредиту достатніми є належним чином складені податкові накладні.

За змістом частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що на підтвердження реальності господарських взаємовідносин позивачем не надано жодних первинних документів. При цьому матеріали справи свідчать про те, що в ході перевірки позивачем надано виключно договори поставки та податкові накладні.

ТОВ «АМК» не надало ані до перевірки, ані в ході судового розгляду справи документи, які б підтвердили реальне виконання вказаними умов договорів, укладених із ТОВ «Булар», ТОВ «Квадромонтаж», ТОВ «Сінтра Юг», ТОВ «Опт Метал Трейд», зокрема, довіреності на приймання товару, видаткові накладні, сертифікати якості, докази зберігання товару, відвантаження, оприбуткування, документи складського обліку, докази подальшої реалізації, докази транспортування товару, а також розрахункові документи на підтвердження оплати вартості придбаного товару. Про обставини, які перешкоджають наданню вказаних документів позивач не повідомив та згідно його пояснень в ході здійснення господарських операцій із даними контрагентами були складені тільки договори та податкові накладні.

Як вбачається з обставин справи, ТОВ «АМК» у податковій звітності з податку на додану вартість відображено, зокрема, суми податку на додану вартість у розмірі 112 522,55 грн. по взаємовідносинам із ТОВ «Булар»; 8953,85 грн. по взаємовідносинам із ТОВ «Квадромонтаж»; 19 617,50 грн. по взаємовідносинам із ТОВ «Сінтра Юг»; 18 925,42 грн. по взаємовідносинам із ТОВ «Опт Метал Трейд».

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до підпункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 названого Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та витрат.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Дослідивши матеріали справи суд встановив недостовірність задекларованих позивачем даних податкового обліку по взаємовідносинам позивача із ТОВ «Булар», ТОВ «Квадромонтаж», ТОВ «Сінтра Юг», ТОВ «Опт Метал Трейд» з огляду на непідтвердження реальності операцій з даними контрагентами належними первинними документами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин у справі на підставі оцінених доказів, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, контролюючим органом доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 13.09.2016 №1, натомість позивачем з огляду на приписи процесуального закону (статті 72, 73, 77 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих контролюючим органом доказів та доводів щодо неправомірного включення до податкового кредиту операцій з придбання товарів, які не спричинили настання реальних правових наслідків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані» відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані» (, адреса: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 8Д)

Відповідач: Головне управління ДФС у Київській області (, адреса: 03151, м.Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 5-А)

Суддя Р.О. Арсірій