Справа № 360/4018/18
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року справа №360/4018/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 р. у справі № 360/4018/18 (головуючий І інстанції А.Г. Секірська) за позовом Головного управління ДФС у Луганській області до Рубіжанського казенного хімічного заводу "Зоря" про стягнення коштів за податковим боргом,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Луганській області (далі позивач, ГУ ДФС у Луганській області) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Рубіжанського казенного хімічного заводу "Зоря" (далі відповідач, РКХЗ «Зоря»), в якому просило: стягнути кошти за податковим боргом з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих боржника, у загальній сумі 159317,18 грн., у тому числі пені у сумі 158637,18 грн. та штрафних санкцій у сумі 680,00 грн., за платежем «частина чистого прибутку (доходу)» на користь Державного бюджету.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимоги.

Головне управління ДФС у Луганській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги про стягнення податкового боргу. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана сума боргу складається із нарахованих за податковим повідомленням-рішенням від 03.05.2017 № штрафних санкцій на суму 680 грн. та пені на суму 158637,18 грн., яка відповідачем не оскаржено. Пеня нарахована відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України за результатами несплати самостійно нарахованого зобов`язання за перший квартал 2014 року в розмірі 4193046 грн. Зазначене грошове зобов`язання в сумі 4193046 грн. було стягнуто постановою суду від 26.05.2014 у справі 812/3503/14 за позовом ДПІ про стягнення коштів за податковим боргом. Отже, сума боргу в розмірі 4193046 грн визнана судом податковим боргом, що дає підстави для нарахування пені відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України та вжити заходів зі стягнення такого податкового боргу.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

РКХЗ «Зоря» є юридичною особою, перебуває на обліку як платник податків в Рубіжанській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області (а.с. 7-8, 148-151).

12.05.2014 позивачем до Рубіжанської ОДПІ подано розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до Державного бюджету господарськими організаціями, державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за І квартал 2014 року № , на підставі якого самостійно визначено частину чистого прибутку, що підлягає обов`язковій сплаті в бюджет в сумі 4193046,00 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26.05.2014 у справі № 812/3503/14 задоволено позовні вимоги ГУ ДФС у Луганській області, судом стягнуто кошти за податковим боргом з РКХЗ Зоря, код 14308351, який має податковий борг з частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету унітарними підприємствами та їх об`єднаннями в сумі 4193046,00 грн з рахунків платника у банках, обслуговуючих цього платника податків (а.с. 70-73).

Постанова Луганського окружного адміністративного суду від 26.05.2014 у справі № 812/3503/14 набрала законної сили 06.06.2014.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення боргу у сумі 159317,18 грн.

Сума боргу 159317,18 грн, про стягнення якої просить позивач, складається з пені в розмірі 158317,18 грн та штрафної санкції в сумі 680,00 грн. за податковим повідомленням-рішенням № .

Так, Головним управлінням ДФС у Луганській області на підставі акта від 10.04.2017 № 141/12-32-12-04/14308351 Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями РКХЗ Зоря за І квартал 2014 року, 2014 рік, І квартал 2015 року, 2015 рік, 2016 рік та податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (а.с.. 25-26) прийнято податкове повідомлення рішення від 03.05.2017 № , яким до РКХЗ Зоря на підставі п.п.54.3.1 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 680,00 грн за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань, код платежу 21010100 (а.с. 20-21).

Податкове повідомлення рішення форми ПС від 03.05.2017 № отримано відповідачем 05.05.2017, не оскаржене та є узгодженим, що не заперечується відповідачем. (а.с. 22)

З розрахунку штрафної санкції, який є додатком до податкового повідомлення рішення форми ПС від 03.05.2017 № , сума штрафної санкції складається штрафу зсум за неподання звітності або несвоєчасне подання звітності розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 2014 рік 170 грн, за І квартал 2015 року 170 грн, за 2015 рік 170 грн, за 2016 рік 170 грн, всього 680 грн (а.с. 21).

Пеня в розмірі 158637,18 грн. виникла у зв`язку з несплатою РКХЗ Зоря частини чистого прибутку на І квартал 2014 року та нараховувалась наступним чином: 26.12.2016 7040,84 грн на суму боргу 2786335,62 грн, за період з 21.05.2014 по 20.12.2016; 25.01.2017 8341,83 грн на суму боргу 2786335,62 грн за період з 21.05.2014 по 25.01.2017; 15.02.2017 2319,39 грн на суму боргу 2798103,62 грн за період з 21.05.2014 по 15.02.2017; 21.02.2017 6180,04 грн на суму боргу 2786335,62 грн за період з 21.05.2014 по 21.02.2017; 09.03.2017 2602,28 грн на суму боргу 2781437,62 грн за період з 21.05.2014 по 09.03.2017; 15.03.2017 4209,00 грн на суму боргу 2789753,62 грн за період з 21.05.2014 по 15.03.2017; 22.03.2017 563,09 грн на суму боргу 2788703,62 грн за період з 21.05.2014 по 22.03.2017; 27.03.2017 1275,93 грн на суму боргу 2786332,87 грн за період з 21.05.2014 по 27.03.2017; 05.04.2017 2625,92 грн на суму боргу 2781484,87 грн за період з 21.05.2014 по 05.04.2017; 06.04.2017 6155,33 грн на суму боргу 2770128,87 грн за період з 21.05.2014 по 06.04.2017; 04.05.2017 6295,05 грн на суму боргу 2774932,87 грн за період з 21.05.2014 по 04.05.2017; 12.05.2017 377,43 грн на суму боргу 2774252,87 грн за період з 21.05.2014 по 12.05.2017; 17.05.2017 2675,00 грн на суму боргу 3181103,49 грн за період з 21.05.2014 по 17.05.2017; 21.06.2017 9218,84 грн на суму боргу 2786332,87 грн за період з 21.05.2014 по 21.06.2017; 19.07.2017 9374,22 грн на суму боргу 2786332,87 грн за період з 21.05.2014 по 19.07.2017; 16.08.2017 9529,60 грн на суму боргу 2786332,87 грн за період з 21.05.2014 по 16.08.2017; 30.08.2017 9607,29 грн на суму боргу 2770128,87 грн за період з 21.05.2014 по 30.08.2017; 20.09.2017 9723,83 грн на суму боргу 2770128,87 грн за період з 21.05.2014 по 20.09.2017; 20.10.2017 4892,07 грн на суму боргу 2778317,84 грн за період з 21.05.2014 по 20.10.2017; 26.10.2017 1240,99 грн на суму боргу 2776291,46 грн за період з 21.05.2014 по 26.10.2017; 21.11.2017 13694,81 грн на суму боргу 2770479,26 грн за період з 21.05.2014 по 21.11.2017; 20.12.2017 10255,89 грн на суму боргу 2770479,26 грн за період з 21.05.2014 по 20.12.2017; 19.01.2018 5158,73 грн на суму боргу 2778683,26 грн за період з 21.05.2014 по 19.01.2018; 05.02.2018 2608,19 грн на суму боргу 2774683,26 грн за період з 21.05.2014 по 05.02.2018; 19.02.2018 2632,74 грн на суму боргу 2786885,26 грн за період з 21.05.2014 по 19.02.2018; 02.03.2018 2652,13 грн на суму боргу 2782885,26 грн за період з 21.05.2014 по 02.03.2018; 03.04.2018 3389,69 грн на суму боргу 2777885,26 грн за період з 21.05.2014 по 03.04.2018; 20.04.2018 685,86 грн на суму боргу 2776885,26 грн за період з 21.05.2014 по 20.04.2018; 03.05.2018 3459,55 грн на суму боргу 2771885,26 грн за період з 21.05.2014 по 03.05.2018; 25.05.2018 702,16 грн на суму боргу 2770885,26 грн за період з 21.05.2014 по 25.05.2018; 04.06.2018 3534,07 грн на суму боргу 2765885,26 грн за період з 21.05.2014 по 04.06.2018; 21.06.2018 1272,22 грн на суму боргу 2764105,26 грн за період з 21.05.2014 по 21.06.2018; 06.07.2018 3608,59 грн на суму боргу 2759105,26 грн за період з 21.05.2014 по 06.07.2018; 02.08.2018 734,58 грн на суму боргу 2758105,26 грн за період з 21.05.2014 по 02.08.2018

Зазначені обставини підтверджуються інтегрованою карткою платника частини чистого прибутку РКХЗ Зоря, витягом за формою Історія недоїмок станом на 21.08.2018, розрахунком пені з частини чистого прибутку (а.с. 11-19, 135-138).

ГУ ДФС у Луганській області сформована та направлена відповідачу податкова вимога форми Ю від 29.10.2012 № 40, яку було вручено уповноваженому представнику відповідача 29.10.2012 (а.с. 9), і яка станом на теперішній час є дійсною.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач не має права звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму, що не є податковим боргом або його частиною, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Суд з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволені позовних вимог погоджується, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 59.1 та 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, уразі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Положеннями абзацу 1 пункту 87.1, пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до підпунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Податковий борг у сумі 159317,18 грн, який позивач просить стягнути, як вже зазначалось, складається з пені в розмірі 158317,18 грн нарахованої на підставі пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України у зв`язку з несплатою РКХЗ Зоря частини чистого прибутку на І квартал 2014 року та штрафної санкції в сумі 680,00 грн. за податковим повідомленням-рішенням № нарахованої за неподання звітності або несвоєчасне подання звітності розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 2014 рік.

Вирішуючи спір стосовно стягнення з відповідача сум пені в розмірі 158317,18 грн, суд зазначає наступне.

Правові основи управління об`єктами державної власності визначені Законом України «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року №185-V з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон №185-V).

Відповідно до ст. 1 Податкового кодексу України останній регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, що справляються в Україні, визначає їх вичерпний перелік, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 6 ПК України надано визначення понять «податок» та «збір». Так, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Зокрема, статтями 9 та 10 ПК України визначено вичерпний перелік загальнодержавних і місцевих податків і зборів, до яких не віднесено частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств).

Абзацом 1 частини 5 статті 11 Закону України від 21.09.2006 № 185-V Про управління об`єктами державної власності (далі Закон № 185) встановлено, що господарська організація, у статутному капіталі якої є корпоративні права держави, за підсумками календарного року зобов`язана спрямувати частину чистого прибутку на виплату дивідендів згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно із абзацами 4 7 частини 5 статті 11 Закону № 185 господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, до 1 травня року, що настає за звітним, приймають рішення про відрахування не менше 30 відсотків чистого прибутку на виплату дивідендів.

Господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних капіталах.

Господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, сплачують дивіденди безпосередньо до Державного бюджету України у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, у розмірі базових нормативів відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, але не менше 30 відсотків, пропорційно розміру державної частки (акцій, паїв) у статутних капіталах господарських товариств, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій.

Відповідно до п.17 ч.2 ст.29 Бюджетного кодексу України, до доходів загального фонду Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) належать: частина чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до державного бюджету відповідно до закону, та дивіденди (дохід), нараховані на акції (частки) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність.

Кабінетом Міністрів України відповідно до статті 29 Бюджетного кодексу України та статей 5 і 11 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" Кабінет Міністрів України постановою від 23 лютого 2011 року №138 затверджено Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (далі Порядок № 138).

Відповідно до пункту 2-4 зазначеного Порядку, частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Сплачена відповідно до цього Порядку частина чистого прибутку (доходу) зараховується на відповідні рахунки з обліку надходжень до загального фонду державного бюджету, відкриті в органах Державної казначейської служби.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету", контроль за його (коду 21010000) відрахуванням покладено на Державну фіскальну службу.

Отже, частина чистого прибутку визначається за результатами фінансово-господарської діяльності, розраховується за правилами бухгалтерського обліку та формою розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та декларується і сплачується у строк та в порядку, передбачені для податку на прибуток підприємств.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. ПК України).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, підсумуючи викладене суд зазначає, що частина прибутку (доходу), що сплачується до державного бюджету підприємствами, хоча і є обов`язковим до сплати цими підприємствами до державного бюджету, не включено до переліку загальнодержавних чи місцевих податків і зборів (обов`язкових платежів), визначеного статями 9 та 10 ПК України, а тому вказаний платіж не є податковим платежем, а отже не є податковим зобов`язанням. При цьому, покладення на контролюючі органи повноважень щодо обліку таких платежів, а також сплата його до державного бюджету України, не змінює правової природи такого платежу.

Також суд звертає увагу на те, що безпосередньо ДФС України при розгляді скарги РКХЗ Зоря на інше податкове повідомлення рішення за платежем частина чистого прибутку прийнято рішення від 03.07.2017 № 14269/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги, яким скаргу задоволено, а податкове повідомлення рішення скасовано, з обґрунтуванням, що відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України Украерорух відповідно до Закону України Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів, державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, а також державних підприємств Міжнародний державний центр Артек і Український дитячий центр Молода гвардія) є платежем, який в обов`язковому порядку підлягає сплаті до бюджету, однак не є податковим (грошовим) зобов`язанням, а відтак і не є податковим боргом у визначенні Кодексу, тому застосування штрафних санкцій згідно з п.126.1 ст. 126 Кодексу за несвоєчасну сплату частини чистого прибутку (доходу) є неправомірним (арк.спр. 55-56).

Відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України, нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Надаючи оцінку вищевикладеному, суд зазначає, що оскільки частина прибутку (доходу) не є податком чи збором, відповідальність за його несплату Податковим кодексом України не передбачена та у разі несплати таких платежів не виникає податкова застава на майно, закріплене за підприємством, а щодо їх сум не можуть здійснюватися заходи примусового стягнення боргу, передбачені Податковим кодексом України, та не виникає підстав для притягнення до відповідальності та нарахування пені у відповідності до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно стягнення з відповідача сум штрафної санкції в сумі 680,00 грн. за податковим повідомленням-рішенням № нарахованої за неподання звітності або несвоєчасне подання звітності розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 2014 рік, суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту камеральної перевірки від 10.04.2017 № 141/12-32-12-04/14308351 позивачем зокрема, було несвоєчасно подано розрахунки частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету за 2014 рік, І квартал 2015 року, 20015 рік, 2016 рік, та несвоєчасно подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, відповідальність за яке передбачено п.120.1 ст.120 ПК України.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як вбачається з податкового повідомлення-рішення від 03.05.2017 № , позивачу на підставі акту камеральної перевірки від 10.04.2017 № 141/12-32-12-04/14308351 яким встановлено порушення пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України та пп.54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафу) у розмірі 680 грн. за платежем 21010100 частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань). У податковому повідомленні-рішенні зазначено код виду сплати призначення платежу: «*;130; сплата грошових зобов`язань по акту перевірки від 10.04.2017 № 141/12-32-12-04/14308351».

Відповідно до пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно пп.54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

З розрахунку штрафних санкцій до ППР вбачається, що вказані штрафні (фінансові) санкції (штрафу) нараховані позивачу фактично на підставі п.120.1 ст.120 ПК України, тобто, за несвоєчасне подання платником податків звітності.

Проте, податковим повідомленням-рішенням вказану суму визначено за платежем 21010100 частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), а у позові визначено, як недоїмка за вказаним платежем.

12.05.2017 позивач кошти у розмірі 680 грн. квитанцією №762969452.1 за вказаними у ППР реквізитами сплачені за кодом 130.

Отже, відповідачем вказана сума була погашена у строк визначений ПК України.

Разом з цим, матеріали справи свідчать, що сплачені відповідачем суми зараховувані позивачем з черговістю виникнення податкового боргу відповідно до п. 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, тобто, у погашення заборгованості за попередні періоди, про, що відповідач не був обізнаний.

За вимогами п. 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм матеріального права, у разі наявності у платника податків безперервного податкового боргу та не погашення такого протягом встановленого законом чи судовим рішенням строку, податковий орган зобов`язаний зараховувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати. Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу.

Суд зазначає, що зміст графи «призначення платежу» у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено п. 87.9 ст. 87 ПК України.

Тобто, сплачені позивачем суми були зараховані податковим органом в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від наміру сплати, визначеного позивачем у платіжному доручені.

Проте, як вбачається з облікової картки платника, вказані суми фактично зараховані позивачем в погашення податкового боргу за платежем 21010100 частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), який, як зазначалось вище не є податком чи збором, тому, у разі його несплати не можуть здійснюватися заходи примусового стягнення боргу, передбачені Податковим кодексом України. Отже, дії позивача і в цій частині не відповідають вимогам законодавства.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми процесуального права.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 р. у справі № 360/4018/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 р. у справі № 360/4018/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 11 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді: І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова