Справа № 806/2874/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 806/2874/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

06 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (прийнята 03 квітня 2019 року, повний текст складено 08 квітня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним повернення документів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним повернення Міністерством оборони України заяви позивача та долучених до неї документів щодо призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 16.11.2017 внаслідок захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти від позивача чи його представника наступні документи щодо призначення йому грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності з 16.11.2017 : заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності; копію постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення захворювання; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по-батькові і місце реєстрації; копію документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів;

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Міністерства оборони України подати у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року позов задоволено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року - без змін.

20 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення та встановлення судового контролю.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року в задоволенні заяви про встановлення судового контролю відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та встановити судовий контроль за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.02.2019 №24 суперечить рішенню Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року та постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року.

Відзиви відповідача та третьої особи на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходили, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи у встановленні судового контролю суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виконав рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року, тому підстави для встановлення судового контролю відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що існують наступні види судового контролю за виконанням судового рішення:

1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України);

2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Згідно зі ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року в справі №806/2143/15 та від 03 квітня 2019 року в справі №820/4261/18 висловив позицію про те, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оцінюючи наявність підстав для встановлення судового контролю необхідно з`ясувати, чи були оскаржувані дії відповідача пов`язані з виконанням судового рішення, чи є самостійним предметом спору.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про невиконання відповідачем рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що позивач оскаржив до суду лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/6/817 від 26 березня 2018 року, яким йому відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги.

При цьому, підставою для задоволення позову стало порушення відповідачем процедури прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, а саме: рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги оформлюється протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сумм, і належить до виключної компетенцією Міністерства оборони України, а не Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що відповідач не прийняв жодного з рішень - призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим відповідача зобов`язано вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у встановленому законом порядку.

При цьому, ані в рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року, ані в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року суди не надавали оцінку підставам відмови ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, викладеним в оскаржуваному листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Крім того, в рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року суд обґрунтував відсутність необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Водночас, позивач не оскаржував рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року з підстав незгоди з мотивувальною частиною вказаного рішення.

З адміністративного позову ОСОБА_1 встановлено, що позивач просив зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а не призначити та виплатити вказану допомогу.

Відповідно до витягу з протоколу засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.02.2019 №24 (а.с.109) на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 у справі №806/2874/18 та ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 було розглянуто питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Отже, відповідач прийняв рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду по суті спору згідно із заявленими позовними вимогами.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач фактично виконав рішення у справі №806/2874/18 у спосіб, встановлений судом в рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року.

При цьому, підстави відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , вказані в протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.02.2019 №24, можуть бути оскаржені шляхом подання адміністративного позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Постанова суду складена в повному обсязі 06 червня 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.