Справа № 400/1278/19
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 р. справа № 400/1278/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., розглянув в порядку письмового провадження в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1, Миколаїв, 54003

про:визнання протиправною та скасування постанови від 29.03.2019 року №МК736/1554/АВ/П/ТД-ФС,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області (далі - відповідач), і якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №МК736/1554/АВ/П/ТД-ФС від 29.03.2019 р. про накладення на позивача штрафу у розмірі 125190 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та ОСОБА_2 (далі- ОСОБА_2 ) було укладено саме цивільно-правовий договір, за умовами якого ОСОБА_2 надавала послуги щодо надання інформації клієнтам позивача інформації про товар для підтримки обізнаності споживачів товару та спонукання їхнього інтересу до цього товару. А тому, висновки відповідача, що між позивачем та ОСОБА_2 існували трудові відносини є лише припущенням і позивач не порушив законодавство про працю та зайнятість населення.

Відповідач надав до суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову, оскільки спірна постанова прийнята у відповідності до норм чинного законодавства та на підставі доказів, що підтверджують факт трудових відносин між позивачем та ОСОБА_2 без оформлення трудового договору.

Сторони подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно із ст. 194 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Інших заяв і клопотань учасники справи суду не подавали.

Процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 01.02.2018 р., основним видом економічної діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

На підставі наказу від 01.03.2019 р. №86 та напра№ 188 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання, співробітниками відповідача проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого оформлені акт №МК736/1554/АВ (далі - Акт).

Згідно Акту, позивач 22.02.2019 р. уклав цивільно-правовий договір №1 з ОСОБА_2 , предметом якого є, зокрема, надання послуг з реалізації товарів у відділі магазину за адресою АДРЕСА_2 . Відповідач зробив висновок про те, що фактично між позивачем і ОСОБА_2 мають місце трудові правовідносини і ОСОБА_2 була допущена до роботи без укладення трудового договору. Зазначені обставини відповідач розцінив як порушення позивачем вимог ст. 21 ч. 1 і ст. 24 ч. 1, 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

29.03.2019 р. відповідач прийняв спірну постанову №МК736/1554/АВ/П/ТД-Ф, якою за порушення вищенаведених вимог КЗпП України, що виявилось у допущенні фізичної особи до роботи без укладення трудового договору, на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, позивача оштрафовано на 125190 грн. (а. с. 21-22).

Позивач не погоджуючись із спірною постановою звернувся до суду із позовом про її оскарження.

Суд ознайомився із матеріалами справи та дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 21 ч. 1, 3 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За приписами ст. 24 ч. 1, 3 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ст. 23 КЗпП України).

Системний аналіз наведених норм КЗпП України дозволяє зробити висновок, що при укладенні трудового договору, працівник зараховується до штату підприємства із внесенням відповідного запису до його трудової книжки, стає до роботи на робочому місці, яке організовано роботодавцем, виконує роботу з використанням матеріалів, обладнання чи інших ресурсів роботодавця, підпорядковується внутрішньому трудовому розпорядку, часу відпочинку, встановленому для всіх працівників, несе загальну відповідальність. Якщо є потреба визначити індивідуальні умови праці або врахувати індивідуальні потреби працівника, відмінні від загальних, між сторонами укладається трудовий контракт.

Позивач подав суду договір на виконання робіт, укладений з ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_2 надавала послуги щодо надання інформації клієнтам позивача інформації про товар для підтримки обізнаності споживачів товару та спонукання їхнього інтересу до цього товару і акт прийому надання послуг (а. с. 17, 33).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, на відміну від трудового договору, договір про надання послуг характеризується тим, що особа ситуативно виконує якусь строкову індивідуально-визначену роботу на замовлення, яка має визначений при укладенні договору кінцевий результат і після виконання такої роботи (досягнення кінцевого результату) правовідносини між сторонами припиняється.

З огляду на цивільно-правовий договір, укладений між позивачем та ОСОБА_2 фактично є процесом праці, враховуючи і те, що предмет цього договору - надання інформації клієнтам позивача інформації про товар для підтримки обізнаності споживачів товару та спонукання їхнього інтересу до цього товару збігається із обов`язками продавця, визначеними у довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства зовіншніх економічних зв`язків і торгівлі України від 30.11.1999 р. №918, відповідно до якого, обов`язки продавця, зокрема, консультувати покупців про властивості, смакові особливості, кулінарне призначення та харову цінність товарів, а також пропонувати взаємозамінні і нові товари, а також супутні товари.

Крім того, за своєю юридичною суттю, наданий позивачем договір, не є договором про надання послуг, у розумінні ст. 901 ЦК України, так як ним на фізичну особу покладається виконання необмеженого і невизначеного (не індивідуалізованого) обсягу послуг (робіт), що можуть бути відображені в акті приймання-передачі, тому такий договір відповідає змісту трудового договору. Тобто, в даному випадку, предметом договору є процес праці, а не наперед визначений результат.

При розгляді даної справи, суд врахував і правову позицію Верховного Суду, висловлену ним у постанові від 4 липня 2018 р. у справі № 820/1432/17, відповідно до якої покладення на працівника регулярної систематичної роботи, обсяг чи мета якої не визначені, із підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку роботодавця, є трудовими правовідносинами.

Отже, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем вимог трудового законодавства, а саме встановив факт допуску позивачем працівника до роботи без оформлення трудового договору.

За приписами абз. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. №509 (далі-Порядок).

Згідно з п. 3, 4 Порядку, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Відповідно до п. 6 Порядку, розгляд справи уповноваженні посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж на п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідач на виконання вищезазначеної норми 18.03.2019 р. направив на адресу позивача повідомлення, про те що розгляд справи відбудеться 29.03.2019 р. о 09:30, тобто за 11 днів до розгляду справи.

Посилання позивача на своєчасність отримання ним відправлення про дату розгляду справи, як на одну з підстав визнання протиправним спірною постанови, суд не приймає до уваги, оскільки фактичне неотримання адресатом відправлення до 29.03.2019 р. не залежать від відправника та не може свідчити про протиправність оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи, відповідачем повністю доведено належними та допустимими доказами правомірність винесення спірної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) , відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич