Справа № 520/11839/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 р. № 520/11839/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника позивача Яковенко О.Г.,

представника відповідача Шамілової Л.Ш.,

представника відповідача Грабар Т.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому з урахуванням уточнень, просило суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 21.09.2018 року № 7 в частині нарахування зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 234 759,34 грн., а саме: визнати правомірним стягнення з АТ «ХЕРМЗ» () податку на доходи фізичних осіб у розмірі 182327,06 грн. замість 417086,40 грн.; в іншій частині залишити податкове повідомлення - рішення від 21.09.2018 року № 7 без змін;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Харківській області щодо не списання безнадійного боргу у розмірі 129 089,32 грн., який рахується за АТ «ХЕРМЗ» ();

- зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області списати податковий борг АТ «ХЕРМЗ» () у сумі 129 089,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідач приймаючи податкове повідомлення-рішення від 21.09.2018 року №7 в частині нарахування зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 234759,34 грн. та не списуючи безнадійний борг, на думку позивача, діяв протиправно.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибула, позов підтримала та просила його задовольнити.

В судове засідання представники відповідача прибули, проти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області проведено виїзну документальну планову перевірку Приватного акціонерного товариства Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору за період з 01.07.2015 року по 30.06.2018 року, за результатами якої складено акт перевірки №3721/20-40-13-16-07/05404268 від 06.09.2018 року.

Згідно висновків вищевказаного акту перевірки Приватним акціонерним товариством Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод порушено:

- пп.168.1.2, пп.168.1.5, п. 168.1, ст.168, пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме неперерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати оподатковуваного доходу за попередній період (жовтень 2011 р. - травень 2016 р.) в сумі 234759,34 грн., за червень 2015 р. в сумі 4060,97 грн., за липень 2015 р. в сумі 2821,63 грн., за серпень 2015 р. в сумі 4236,45 грн., за вересень 2015р. в сумі 3212,57 грн. , за жовтень 2015 р. в сумі 4004,64 грн., за листопад 2015 р. в сумі 4167,75 грн., за грудень 2015 р. в сумі 2558,48 грн., за січень 2016 р. в сумі 2826,14 грн., за лютий 2016 р. в сумі 3900,98 грн., за березень 2016 р. в сумі 3800,47 грн., за квітень 2016 р. в сумі 4023,58 грн., за травень 2016 р. в сумі 4975,03 грн., за червень 2016 р. в сумі 4851,96 грн., за липень 2016 р. в сумі 4193,89 грн., за серпень 2016 р. в сумі 4483,85 грн., за вересень 2016 р. в сумі 3110,64 грн., за жовтень 2016 р. в сумі 6116,19 грн., за листопад 2016 р. в сумі 5733,53 грн., за грудень 2016 р. в сумі 5488,92 грн., за січень 2017 р. в сумі 6771,53 грн., за лютий 2017 р. в сумі 6027,75 грн., за березень 2017 р. в сумі 6917,36 грн., за квітень 2017 р. в сумі 6259,01 грн., за травень 2017 р. в сумі 6586,57 грн., за червень 2017 р. в сумі 6619,03 грн., за липень 2017 р. в сумі 6751,33 грн., за серпень 2017 р. в сумі 6427,33 грн., за вересень 2017 р. в сумі 6051,68 грн., за жовтень 2017 р. в сумі 6823,50 грн., за листопад 2017 р. в сумі 5662,59 грн., за грудень 2017 р. в сумі 5971,67 грн., за січень 2018 р. в сумі 5942,32 грн., за лютий 2018 р. в сумі 6468,57 грн., за березень 2018 р. в сумі 5903,31 грн., за квітень 2018 р. в сумі 6099,13 грн., за травень 2018 р. в сумі 6537,68 грн;

- пп. 168.1.2, пп. 168.1.5, п.168.1 ст.168, пп. «а» п. 176.2 ст.176, пп. «г» п. 176.2 ст.176, п. 16-1 підрозділ 10 розділ XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755- VI із змінами та доповненнями, а саме неперерахування утриманого військового збору до або під час виплати оподатковуваного доходу за попередній період (жовтень 2011 р.-травень 2016 р.) в сумі 2135,57грн., за червень 2015 р. в сумі 621,65 грн., за липень 2015 р. в сумі 519,23 грн., за серпень 2015 р. в сумі 636,41 грн., за вересень 2015 р. в сумі 545,27 грн. , за жовтень 2015 р. в сумі 565,88 грн., за листопад 2015 р. в сумі 598,79 грн., за грудень 2015 р. в сумі 436,88 грн., за січень 2016 р. в сумі 416,13 грн., за лютий 2016 р. в сумі 495,53 грн., за березень 2016 р. в сумі 482,80 грн., за квітень 2016 р. в сумі 490,34 грн., за травень 2016 р. в сумі 562,05 грн., за червень 2016 р. в сумі 566,22 грн., за липень 2016 р. в сумі 512,26 грн., за серпень 2016 р. в сумі 515,85 грн., за вересень 2016 р. в сумі 438,74 грн., за жовтень 2016 р. в сумі 648,62 грн., за листопад 2016 р. в сумі 568,73 грн., за грудень 2016 р. в сумі 533,70 грн., за січень 2017 р. в сумі 670,03 грн., за лютий 2017 р. в сумі 634,31 грн., за березень 2017 р. в сумі 682,11 грн., за квітень 2017 р. в сумі 640,29 грн., за травень 2017 р. в сумі 668,88 грн., за червень 2017 р. в сумі 658,28 грн., за липень 2017 р. в сумі 678,68 грн., за серпень 2017 р. в сумі 639,56 грн., за вересень 2017 р. в сумі 602,56 грн., за жовтень 2017 р. в сумі 664,62 грн., за листопад 2017 р. в сумі 553,70 грн., за грудень 2017 р. в сумі 576,24 грн., за січень 2018 р. в сумі 599,05 грн., за лютий 2018 р. в сумі 644,12 грн., за березень 2018 р. в сумі 584,61 грн., за квітень 2018 р. в сумі 608,62 грн., за травень 2018 р. в сумі 637,31 грн. Відповідно до ст. 129 Податкового Кодексу України № 2755- VI від 02.12.2010 р., з урахуванням вимог п. 102.1 ст. 102, пп. 129.3.3 п. 129.3 ст. 129 Податкового Кодексу України № 2755- VI від 02.12.2010 р. підприємству буде нараховано до сплатити до бюджету пеня, розмір якої визначено ст.129 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 р.;

- п. 1 ч.2 ст.6, абзацу 2 ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями АТ «ХЕРМЗ» під час виплати заробітної плати (доходу) не сплачувало нарахований на ці виплати єдиний внесок в загальній сумі 401565,55 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № 7 від 21.09.2018 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання, в тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 417086,40 грн., за штрафними санкціями у розмірі 134516,06 грн., сума пені склала 39722,07 грн.

Позивач, вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення від 21.09.2018 року № 7 в частині нарахування зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 234759,34 грн., звернувся з даним позовом до суду.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 21.09.2018 року № 7 в частині нарахування зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 234759,34 грн., суд зазначає наступне.

За приписами пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Пунктом 171.1 ст. 171 ПК України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Пунктом 176.2 ст.176 ПК України встановлено, що податкові агенти зобов`язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового з кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається; нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Перевіркою з регістрів бухгалтерського обліку Приватного акціонерного товариства Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод встановлено, що станом на 30.06.2018 року сума не перерахованого, утриманого із заробітної плати працівників, податку на доходи фізичних осіб склала 423895,35 грн.

Відповідно до п. 54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Порядок узгодження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб податковим агентом визначено п.54.2 ст.54 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.54.2 ст.54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утримання та сплаті (перерахуванню) до бюджету у разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку-фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом в момент виникнення зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Наявність заборгованості з податку на доходи фізичних осіб у регістрах бухгалтерського обліку станом на 30.06.2018 року свідчить, про те, що грошове зобов`язання в сумі 417086,40 грн. узгоджене Приватним акціонерним товариством Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод.

Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п.п.54.3.5 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Позивач, заперечуючи проти грошового зобов`язання у сумі 234759,34 грн., посилався на те, що вказана сума заборгованості утворилась у період, який виходить за дозволенні законодавством межі проведення перевірки щодо встановленння такої заборгованості.

З огляду на викладене, суд зазначає наступне.

Згідно з пп. «а», пп. «б» п. 176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Так, особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку (форма 1 -ДФ) .

Контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань відповідно до п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України.

Документальна планова виїзна перевірка позивача проведена за період з 01.07.2015 року по 30.06.2018 року, перевірка проводилась з 16.08.2018 року по 30.08.2018 року, граничний термін подання податкового розрахунку за формою 1- ДФ за 3 квартал 2015 - 09.11.2015 року. Тобто перевірка проведена в межах термінів, визначених ст.102 Податкового кодексу України.

При цьому, відповідно до п.п. 102.2.1 п. 102.2 ст.102 ПК України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було надано.

По податку на доходи фізичних осіб чинним законодавством подання податкової декларації податковим агентом щодо визначення грошового зобов`язання не передбачено.

Щодо посилань позивача на те, що відповідно до вимог чинного законодавства позивач щоквартально подає до контролюючого органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) та те, що вказаний розрахунок відповідає вимогам та опису податкової декларації, визначення якої надано в ст.46 ПК України, та за своєю правовою природою є податковою декларацією, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Таким чином, податкова декларація це документ, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій).

Порядком заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку затвердженого Наказом Міністерства фінансів №4 від 13.01.2015 року визначено порядок заповнення і подання до органу Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

Відповідно до п.1.2 вказаного Порядку податковий розрахунок - документ, який свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. На підставі відомостей щодо сум утриманого та/або сплаченого податку, які зазначаються у податковому розрахунку, нарахування податкового зобов`язання не проводиться.

Отже, на підставі податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку нарахування податкового зобов`язання не проводиться.

Тобто, подані позивачем податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку не можуть вважатись податковою декларацією.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість вищевказаних посилань позивача

Відповідальність за не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, передбачена ст. 127 Податкового кодексу.

Пунктом 127.1 статті 127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів , втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Так, позивачем в порушення п.п. 168.1.2, п.п.168.1.5, п.168.1 ст.168, п.п. «а» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу не перераховано утриманий із заробітної плати податок на доходи фізичних осіб станом на 30.06.2018 в сумі 417086,40 грн.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Так, за результатами перевірки по податку на доходи фізичних осіб сформовано податкове повідомлення-рішення №7 від 21.09.2018 на загальну суму 591324,53 грн., в тому числі основний платіж 417086,40 грн., штрафна санкція 134516,06 грн., пеня 39722,07 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення податкового повідомлення-рішення від 21.09.2018 року № 7 в частині нарахування зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 234759,34 грн., діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тому таке рішення є правомірним.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Харківській області щодо не списання безнадійного боргу у розмірі 129089,32 грн., який рахується за АТ «ХЕРМЗ» та зобов`язання Головного управління ДФС у Харківській області списати податковий борг АТ «ХЕРМЗ» () у сумі 129089,32 грн., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод подано до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області заяву про списання безнадійного податкового боргу, в якій просило прийняти рішення про списання суми безнадійного податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків АТ «ХЕРМЗ» у розмірі 129089,32 грн. Списати суми безнадійного податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків АТ «ХЕРМЗ» у розмірі 129089,32 грн.

Позивач у вищевказані заяві, з посиланням на приписи ст.101, ст.102 ПК України, зазначив, що в разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, тобто, з цього часу у податкового органу відсутнє право вживати будь- які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області листом №11148/10/20-40-17-01 від 06.03.2019 року повідомило, що прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у сумі 129089,32 грн. не вбачається можливим.

Суд зазначає, що списання безнадійного податкового боргу проводиться відповідно до вимог ст. 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №577 від 10.10.2013 року.

Згідно з п.101.1 ст.101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Підпунктом 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України визначено, що під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 3.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню.

Судовим розглядом встановлено, що у позивача податковий борг з податку на доходи фізичних осіб зокрема у сумі 129089,32 грн., виник 08.11.2018 року на підставі податкового повідомлення-рішення від 21.09.2018 року № 7.

Таким чином, на час подання позивачем заяви про списання безнадійного податкового боргу, у податкового органу було наявне право вживати заходи щодо стягнення такої суми боргу.

За таких обставин, у відповідача були відсутні правові підстави для прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у сумі 129089,32 грн.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Харківській області щодо не списання безнадійного боргу у розмірі 129089,32 грн., який рахується за АТ «ХЕРМЗ» та зобов`язання Головного управління ДФС у Харківській області списати податковий борг АТ «ХЕРМЗ» () у сумі 129089,32 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод (61019, м. Харків, пр-т. Ново-Баварський, 120-А) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 07.06.2019 року.