Справа № 420/2339/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2339/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: не з`явився

від відповідача: Шишова С.Б., за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (, місцезнаходження: 64025, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 95) про визнання неправомірними дій та зобов`язання здійснити виплату заборгованості за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року у розмірі 43385,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 19 квітня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірними дій щодо невиплати заборгованості із пенсії за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року та зобов`язання здійснити виплату заборгованості за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року у розмірі 43385,00 грн.

Ухвалою від 24 квітня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач здобула право на отримання пенсії за віком та на даний час є внутрішньо переміщеною особою, яка перебуває на обліку в Суворовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі з 01.03.2016 року. З 01.04.2018 року позивачу було поновлено виплату пенсії, однак, заборгованість за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року не була виплачена.

Листом №134/05 від 12.04.2019 року відповідач повідомив позивача про наявність заборгованості з пенсійних виплат за цей період у розмірі 43 385 ,00 грн., яку буде виплачено в разі відповідного фінансування.

Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати пенсії протиправними та такими, що порушує його конституційні права.

До суду від відповідача 15 травня 2019 року (вхід. №17337/19) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що позивач перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію за віком як внутрішньо переміщена особа згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплату пенсії поновлено з 01.04.2018 року згідно з розпорядженням від 17.05.2018 року, про те доплата за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року в сумі 43 385 грн. не виплачена , у зв`язку з відсутністю фінансування.

Також, відповідач зазначив, що органи, що здійснюють соціальні виплати на підставі рішення комісії призначають або поновлюють соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного КМУ .

Таким чином, оскільки на теперішній час не затверджено окремого порядку здійснення виплат за минулий період, виплата заборгованості буде проведена після затвердження окремого порядку, а доплата за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року буде проводитись за окремим порядком після його затвердження КМУ.

Позивач, в свою чергу, надала на заперечення на відзив відповідача, відповідно до яких просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На відкрите судове засідання призначене 04 червня 2019 року позивач не з`явився, від нього до суду 04 червня 2019 року надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволені позову повністю, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив такі факти та обставини.

ОСОБА_1 є громадянкою України ІНФОРМАЦІЯ_1 , має реєстрацію місце проживання м . Донецьк , що підтверджено паспортом громадянина України (а.с.7), є пенсіонером, і має право на отримання пенсії за віком, що підтверджено посвідченням №26208 (а.с.8).

Згідно з довідки № від 04 квітня 2018 року ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою (а.с.9).

05 квітня 2018 року позивач звернулась до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду в м. Одесі із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги, в якій просила належні суми пенсії перераховувати на поточний рахунок позивача (а.с.29).

Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що позивач взята на облік управління з 01 березня 2016 року. Розпорядженням управління від 17 травня 2018 року виплату пенсії поновлено позивачу з 01 квітня 2018 року. У свою чергу, пенсія за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року відповідачем нарахована в сумі 43 385 грн., що підтверджено протоколом від 23.04.2018 року (а.с. 37-38), але не виплачена.

Позивач звернулась до відповідача із відповідним запитом, на який Суворовське ОУПФУ в м. Одесі листом від 12.04.2019 року 134/0-5 повідомило позивача про те, що виплату пенсії позивачу поновлено з 01.04.2018 року та доплату за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року в сумі 43385,00 грн. буде виплачено в разі відповідного фінансування (а.с.10).

Не погоджуючись із зазначеними діями, позивач звернувся з позовом до суду.

Судом досліджено матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с.22-44).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Зміст спірних правовідносин полягає у правомірності відмови відповідача у виплаті нарахованої заборгованості з пенсії позивачу за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382 -IV (далі - Закон № 1382-IV), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), постановою Кабінету Міністрів України "Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства" № 595 від 07 листопада 2014 року (далі - Постанова № 595), постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - Постанова № 509), постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Згідно зі ст. ст. 44, 46, 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що зобов`язання здійснювати облік пенсіонерів та проводити виплату призначених їм пенсійних виплат покладено на орган ПФУ за місцем реєстрації особи.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавство.

У квітні 2014 році на території постійного місця проживання позивача, розпочалася антитерористична операція, яка продовжується по сьогодні.

У зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, якою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок), у населеному пункті, де мешкав позивач, було припинено здійснення повноважень відповідним управлінням пенсійного фонду України, а також зупинені до моменту повернення непідконтрольної території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296), пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджено довідкою від 04.04.2018 року № (а.с. 9) про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням з питань соціального захисту населення в Суворівському районі м. Одеси та у зв`язку з цим, пенсійну справу позивача взято на облік у Суворовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у м. Одесі та отримує пенсію за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджений Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (надалі - Порядок призначення), та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (надалі - Порядок контролю).

Відповідно до п. 4 Порядку призначення (в редакції, на момент початку виникнення спірних правовідносин), соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно з п. 12 Порядку контролю, в редакції станом на 01.03.2018 року, соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Станом на 01.06.2018 року, до цього пункту були внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335, які полягали в тому, що «соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють виплати, припиняються».

Відповідно до п. 15. Порядку контролю, поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі, припинених відповідно до підпункту 2 пункту 12 цього Порядку, здійснюється за рішенням комісії, прийнятим на підставі подання структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що внесене разом з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Згідно з пунктом 16 цього Порядку, у разі прийняття позитивного рішення комісією згідно з пунктом 15 цього Порядку соціальні виплати поновлюються через два місяці з місяця прийняття рішення про припинення таких виплат. Комісія може прийняти рішення про поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі з місяця припинення таких виплат у разі, коли така особа перебуває у складних життєвих обставинах і з поважних причин не виконала вимоги структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, передбачені пунктами 6 і 7 цього Порядку. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами пенсійної справи підтверджено, позивач взята на облік управління з 01 березня 2016 року. Розпорядженням управління від 17 травня 2018 року виплату пенсії поновлено позивачу з 01 квітня 2018 року. Однак, пенсія за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року відповідачем нарахована в сумі 43 385 грн., що підтверджено протоколом від 23.04.2018 року (а.с. 37-38), але не виплачена, з посиланням на приписи п. 16 Порядку контролю, у зв`язку з відсутністю окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши вище приведені норми права та оцінивши встановлені судом обставини та факти, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо невиплати вказаної заборгованості є протиправними, з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 були внесені зміни до пункту 16 Порядку контролю та передбачено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Між тим, на час розгляду справи такого порядку не визначено Кабінетом Міністрів України.

Як зазначалось судом вище, відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, виплата пенсії є соціальною гарантією держави.

Згідно з ст. ст. 46, 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Тому, порядок виплати пенсії регулюється Законом та передбачає регулярну виплату пенсії, щомісячно.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 25 рішення).

Посилання відповідача на те, що дії з невиплати нарахованої пенсії вчинені на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365», суд зазначає, що дане посилання Управління на постанову Кабінету Міністрів України №335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365» є необґрунтованим, оскільки підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Тому, з огляду на те, що пенсія позивачу з 01.03.2016 року та з 31.03.2018 року була відновлена Управлінням самостійно, здійснено нарахування пенсії за цей період, однак, в порушення ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не здійснено виплату, суд вважає, що дії відповідача щодо невиплати нарахованої пенсії, є протиправними, вчиненні без дотримання вимог закону, а тому у цій частині позовні вимоги належать задоволенню шляхом визнання протиправними дії Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі щодо невиплати заборгованості із пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року в сумі 43385 грн.

З огляду на вищевикладений висновок суду, суд вважає, що належить задоволенню також позовна вимога позивача про зобов`язання виплатити ОСОБА_1 заборгованість із пенсії за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року в сумі 43385 грн.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задоволенню повністю.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення належить негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення інших судових витрат, відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (, місцезнаходження: 64025, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 95) про визнання неправомірними дій та зобов`язання здійснити виплату заборгованості за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року у розмірі 43385,00 грн., - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі (, місцезнаходження: 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва,95) щодо невиплати заборгованості із пенсії ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року в сумі 43385 грн.

Зобов`язати Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Одесі (, місцезнаходження: 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва,95) виплатити ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість із пенсії за період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року в сумі 43385 грн. (сорок три тисячі триста вісімдесят п`ять гривень 00 копійок).

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 10» червня 2019 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.