Справа № 815/2311/15
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2311/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

від позивача - не з`явився

від третьої особи - Волковинська І.В.- за ордером

від відповідача - ОСОБА_1 , за довіреністю

треті особи - не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Державної архітектурно-будівельної інспекції України (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про зобов`язання за власний рахунок привести квартиру АДРЕСА_1 у попередній стан, відповідно до технічного паспорту від 20.09.2002 року шляхом знесення самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у справі №815/2311/15 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 року та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

До Одеського окружного адміністративного суду 26 грудня 2018 року (вхід. 40261/18) надійшли матеріали цієї справи та згідно з розпорядженням щодо повторного розподілу справи, ця справа розподілена на суддю Одеського окружного адміністративного суду Юхтенко Л.Р.

Ухвалою від 27 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі за позовною заявою Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання відповідача за власний рахунок привести квартиру АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у попередній стан, відповідно до технічного паспорту від 20.09.2002 року шляхом знесення самочинного будівництва, яке не зазначено у технічному паспорті від 20.09.2002 року, згідно з заяви про уточнення (зміну) адміністративного позову від 18.03.2016 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач, відповідно до договору дарування від 15.10.2002 року прийняв в дар двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 36 кв. м, житловою площею 28,2 кв.м. Після прийняття в дар квартири відповідач здійснив реконструкцію квартири та збільшив її площу та відповідачем була подана та зареєстрована декларація № ОД 2 від 26.03.2012 року з реконструкції квартири.

Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 07.11.2012 року було проведено перевірку відповідності збудованих об`єктів нерухомості вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил цієї квартири, за результатами якої було встановлено, що гр. ОСОБА_2 були вказані завідомо недостовірні дані відносно того, що реконструкція квартири проводиться без зміни геометричних розмірів, проектна документація не розроблена та авторський нагляд не проводиться, що підтверджується актом перевірки. 13.11.2012 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було видано припис щодо зупинення підготовчих та будівельних робіт, 14.10.2014 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області була проведена перевірка виконання вимог припису від 13.11.2012 року та встановлено, що вимоги припису не виконані. Також позивач зазначає, що Інспекцією ДАБК в Одеській області був виданий наказ від 15.10.2014 року № 143 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. 376 Цивільного кодексу України та ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 27 грудня 2018 року на виконання постанови Верховного Суду від 28.11.2018 року, сторонам запропоновано подати суду пояснення та відповідні докази щодо наявності відомостей щодо відмови відповідача у здійсненні перебудови об`єкта та умов щодо визначення об`єкта самочинного будівництва таким, що перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою (п. 40 постанови), у строк до 24 січня 2019 року.

Позивач при новому розгляді справи уточнену позовну заяву не подавав.

Позивачем були подані додаткові пояснення, відповідно до яких на виконання постанови Верховного Суду від 28.11.2018 року представник позивача зазначив, що будівництво об`єкта, яке здійснюється із відхиленням від містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, вихідних даних, проектної документації, свідчить про істотне порушення вимог будівельних норм та є достатньою підставою для застосування ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України. Також представник позивача зазначив, що й має бути застосована ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якщо особа у встановлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, то орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта. ОСОБА_2 збудував об`єкт нерухомості без отримання вихідних даних, без розробки проектної документації та грубим порушенням будівельних норм, стандартів та правил, тому встановити чи можлива перебудова даного об`єкту з метою усунення істотного відхилення від проекту неможливо, оскільки об`єкт збудований без проекту будівництва.

На думку представника позивача, враховуючи, що будівля являє собою нерухоме майно, пов`язане з фундаментом із землею та створене з відповідних будівельних матеріалів та конструкцій, дії відповідача становлять суспільну загрозу життю та здоров`ю людей, підвищену небезпеку для довкілля, оскільки немає даних про те, чи має дана будівля необхідну міцність, стійкість та експлуатаційну надійність, позовні вимоги мають бути задоволені.

До суду 19 лютого 2019 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення з урахуванням постанови Верховного Суду від 28.11.2018 року, в яких представник третьої особи зазначив, що станом на час розгляду справи припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області є чинним та не скасованим, а тому має бути виконаний відповідачем. На думку представника третьої особи, не повинно оцінюватись наявність чи відсутність порушення відповідачем норм містобудівельної діяльності викладені позивачем у приписі, оскільки вимогою позивача є знесення об`єкта самочинного будівництва, а не оскарження припису, при цьому, відсутність у відповідача проектної документації, здійснення будівництва без отримання відповідних даних (містобудівних умов та обмежень) забудови земельних ділянок, технічних умов та завдання на проектування унеможливлює зобов`язання відповідача перебудову об`єкта самочинного будівництва, а тому повинно відбутись знесення.

Ухвалою від 19 лютого 2019 року задоволено клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 та витребувано у Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради інформацію чи виконане ОСОБА_2 розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради №13 від 16.01.2015 року «Про приведення до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ».

Ухвалою від 19 лютого 2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 815/2311/15 на 30 днів.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 05 березня 2019 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , як власника квартири АДРЕСА_1 .

До суду 12 березня 2019 року від Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради надійшов лист з копією акту обстеження від 05.03.2019 року та фото фіксації, з яких вбачається, що розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради №13 від 16.01.2015 року «Про приведення до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 » не було виконано.

Ухвалою від 19 березня 2019 року у задоволенні заяви представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі №815/2311/15 відмовлено.

Ухвалою від 25 березня 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 25 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18 квітня 2019 року на 09 годину 30 хвилин.

Ухвалою від 18 квітня 2019 року зупинено провадження у адміністративній справі №815/2311/15 за позовом до одержання доказів.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 14 травня 2019 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено.

Також, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 14 травня 2019 року призначено виїзне судове засідання на 16 травня 2019 року на 15 годину 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено та підписано головуючим суддею, секретарем судового засідання та присутніми представниками учасників справи протокол огляду доказу на місці спірного об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На судовому засіданні 14 травня 2019 року були заслухані вступні сдова присутніх учасників справи та досліджені письмові докази, та оголошено перерву на 30 травня 2019 року.

На відкритому судовому засіданні 14 травня 2019 року представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

На відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

На відкритому судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову.

На відкрите судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 до суду не з`явилась, повідомлена належним чином та завчасно через оголошення на офіційному веб-порталі судової України, у порядку ст. 130 КАС України, у зв`язку з поверненням судових повісток, які були надіслані на останню відому адресу місце проживання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 до суду також не з`явилась, повідомлена належним чином та завчасно через оголошення на офіційному веб-порталі судової України, у порядку ст. 130 КАС України, у зв`язку з поверненням судових повісток, які були надіслані на останню відому адресу місце проживання.

На судове засідання 30 травня 2019 року не зявився позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Між тим, враховуючи, що відповідач наполягав на розгляді справи, керуючись ч. 5 ст. 205 КАС України суд продовжив розгляд справи за відсутності позивача.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши у вступному слові пояснення представників учасників справи, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Сторонами по справі не заперечується, що ОСОБА_2 був власником квартири загальною площею 36 кв.м, житловою площею - 28, 2 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено договором дарування від 15.10.2002 року (а.с. 60).

Так, суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 була подана та зареєстрована у встановлений законодавством термін декларація №ОД2 від 26.03.2012 року про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 (без зміни цільового призначення) без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1 .

Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 07.11.2012 року було проведено перевірку відповідності збудованих об`єктів нерухомості вимогам державних стандартів, будівельних норм, правил вказаної квартири.

За результатами перевірки було встановлено, що гр. ОСОБА_2 були вказані завідомо недостовірні дані відносно того, що реконструкція квартири за адресою: АДРЕСА_1 проводиться без зміни геометричних розмірів, проектна документація не розроблена та авторський нагляд не проводиться, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності,будівельних норм, державних стандартів та правил та протоколом про адміністративне правопорушення від 13.11.2012 року.

Акт та протокол був отриманий гр. ОСОБА_2 особисто під розпис.

13.11.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було видано припис щодо зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та усунення порушень в термін 30 днів, примірник припису одержаний відповідачем особисто, про що свідчить проставлений ним підпис.

Інспекцією ДАБК в Одеській області було прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення №3989, якою було накладено на відповідача штраф у розмірі 6800 грн. за порушення ч.7 ст.96 КУпАП.

14.10.2014 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області була проведена перевірка виконання вимог припису від 13.11.2012 року про усунення порушень містобудівного законодавства на підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 14.10.2014 року за №2245 (а.с. 39, т.1), за результатами якої встановлено, що гр. ОСОБА_2 вимоги припису Інспекції ДАБК в Одеській області від 13.11.2012 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності виконані не були, чим порушено п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №533 від 23.05.2011 року, та складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил та протокол про адміністративне правопорушення від 14.10.2014 року (а.с. 40, 42, 43-44, т.1).

21.10.2014 року Інспекцією ДАБК в Одеській області було прийнято постанову №412 про адміністративне правопорушення, якою було накладено на відповідача штраф у розмірі 6800 гри. за порушення ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Також, суд встановив, що до Інспекції ДАБК в Одеській області була надіслана заяви гр. ОСОБА_3 , яка надійшла листом прокуратури м. Одеси 29.08.2014 року вхід №7758, яким було встановлено, що гр. ОСОБА_2 були вказані у вищезазначеній декларації недостовірні дані.

Інспекцією ДАБК в Одеській області був надісланий лист від 04.09.2014 року до вказаної у вищезазначеній декларації проектної організації ФОП ОСОБА_7 щодо надання копії проекту. На цей запит ФОП ОСОБА_7 повідомила листом від 10.09.2014 року вхід №8133 Інспекцію ДАБК в Одеській області, що проектну документацію за вищезазначеною адресою вона не розробляла.

Тому, Інспекцією ДАБК в Одеській області був виданий наказ від 15.10.2014 року за №143 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» (а.с. 56-57, т. 1). Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем була подана та йому зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 19.01.2015 року № ОД398 (а.с. 36-38, т. 1), однак, наказом від 28.08.2015 року № 61 «СК» Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області «Про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації» дана декларація була скасована (а.с. 123-124, т.1), у зв`язку з тим, що було виявлено недостовірні дані у зазначеній декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, а саме: у п. 10 дозвільні документи - зазначений дозвіл на виконання будівельних робіт, який відповідачу не був виданий.

Також матеріалами справи підтверджено, що відповідач оскаржував цей наказ у судовому порядку, однак, постановою Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/5987/15 від 20.11.2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог (а.с. 188-192, т.1).

З матеріалів справи, а також протоколу огляду спірного об`єкта на місці від 16.05.2019 року вбачається, що відповідачем були вчинені дії з реконструкції квартири АДРЕСА_1 та побудований будинок за АДРЕСА_5 , які мають різні входи.

З протоколу огляду спірного об`єкта - квартири АДРЕСА_1 видно, що над квартирою побудований другий поверх із будівельного матеріалу - газобетон на місці покрівлі, який взятий під один дах. Ззовні вигляд мансарди (другий поверх) - жилий. Також є прибудова до квартири, якою переобладнаний вхід у квартиру.

На місці огляду спірного об`єкта позивач пояснила, що потребують знесенню прибудова на другому поверху та переобладнаний прибудовою вхід до квартири АДРЕСА_1 у первинний стан, відповідно до технічного паспорту від 2002 року.

З протоколу огляду об`єкта на місці також видно, що будинок прибудований до стіни квартири АДРЕСА_1 .

Також це підтверджено фото фіксацією, що міститься в матеріалах справи (а.с. 141-144, т.1).

В матеріалах справи містяться письмові докази, що стосуються цього будинку, зокрема, рішення апеляційного суду Одеської області від 17.08.2017 року по справі № 520414/16 (а.с. 240-242, т. 3) за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, яким відмовлено у задоволенні позову.

У цьому рішенні зазначено, що судом встановлено наявність між сторонами правовідносин щодо будівництва індивідуального житлового будинку садибного типу, захисту права приватної власності та те, що свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 є чинним.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи та надані учасниками справи пояснення, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року зазначено, що судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки умові щодо визначення об`єкта самочинного будівництва таким, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою (п. 32 постанови Верховного Суду).

Судами попередніх інстанцій не надано повної оцінки умовам, з якими законодавець пов`язує виникнення у суб`єкта владних повноважень права на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням, оскільки, відповідно до ст. 38 Закону № 3038-УІ, однією з таких умов є визначення об`єкта самочинного будівництва таким, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою. Судами не встановлювались обставини, що мають значення для справи про наявність відомостей щодо відмови відповідача у здійсненні перебудови об`єкта самочинного будівництва, як одного із заходів визначених ст. 376 ЦК України (п. 40 постанови Верховного Суду).

Тому, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.11.2018 року обов`язковому з`ясуванню та встановленню судом належать обставини щодо визначення об`єкта самочинного будівництва таким, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою та відмови відповідача у здійсненні перебудови об`єкта самочинного будівництва, як одного із заходів визначених ст. 376 ЦК України, в чому й полягає зміст спірних правовідносин.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, спрямованої на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів визначаються Законом України «Про архітектурну діяльність».

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з пунктом 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, у порядку, визначеному Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 25 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 №2780-XII передбачено відповідальність за порушення містобудівного законодавства, зокрема, за виконання будівельних чи реставраційних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього.

Так, суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що у декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а саме: з реконструкції квартири без змін геометричних розмірів квартири АДРЕСА_1, відповідачем зазначено недостовірні дані, а саме: ФОП ОСОБА_7 не розроблялась проектна документація, як-то зазначено у п. 7 декларації (Т.1, а.с.37).

Відповідно до пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, посадові особи Інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

13.11.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було видано припис щодо зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та усунення порушень в термін 30 днів, примірник припису одержаний відповідачем особисто, про що свідчить проставлений ним підпис.

Вказаний припис не був виконаний відповідачем.

Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Підстави для знесення об`єкта самочинного будівництва визначені у частинах четвертій та сьомій статті 376 Цивільного кодексу України.

Так, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливою або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, відповідно до вимог частини четвертої та сьомої статті 376 Цивільного кодексу України для задоволення позову у цій справі необхідно наявність таких фактів як неможливість перебудови об`єкту, або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови, заперечення власника (користувача) земельної ділянки на визнання права власності на самочинне збудований об`єкт, за умови, що це порушує права інших осіб.

Між тим, позивачем не надані суду докази на підтвердження тому, що неможливо здійснити перебудову квартири АДРЕСА_1 , що відповідачу було запропоновано здійснити таку перебудову та він від цього відмовився та що самочинні прибудові та надбудові до квартири порушують права інших осіб.

Така правова позиція узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №810/5680/15. Так, у ній зазначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва, передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Між тим, суду такі докази не надані.

Посилання позивача на те, що відсутність проекту і є підставою для знесення самочинного будівництва відхиляються судом, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України, у цьому випадку необхідно довести, що здійснене самочинне будівництво порушує права інших осіб.

Але у справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження тому, що самочинні надбудові та прибудові до квартири АДРЕСА_1 порушують права інших осіб.

Посилання представника позивача та третьої особи на не виконання відповідачем розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.01.2015 року № 13 «Про приведення у попередній стан самовільно реконструйованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 » не є належним доказом на підтвердження тому, що знесенню самочинного будівництва, передувало прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Таким чином, виконуючи вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.11.2018 року щодо визначення об`єкта самочинного будівництва таким, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою та встановлення обставини, що мають значення для справи про наявність відомостей щодо відмови відповідача у здійсненні перебудови об`єкта самочинного будівництва, як одного із заходів визначених ст. 376 ЦК України, суд доходить висновку, що з`ясувавши ці обставини, суд встановив відсутність таких відомостей.

Також, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року по справі № 815/2311/15 звернув увагу, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності (п. 35 постанови Верховного Суду).

Судом призначене виїзне судове засідання, за наслідками якого складено протокол огляду доказу на місці спірного об`єкта від 16 травня 2019 року, відповідно до якого встановлено, що до будинок АДРЕСА_1 - це одноповерховий будинок , який складається із відокремлених квартир, які мають окремі входи. До квартири АДРЕСА_1 прибудовано будинок АДРЕСА_5, над квартою АДРЕСА_1 прибудовано один поверх (мансарда) та прибудова на першому поверсі, через який зроблений вхід у квартиру.

Також, в ході виїзного засідання позивач зазначив, що знести необхідно прибудову у вигляді мансарди (2 поверху) та прибудову на 1 поверсі (якщо не відповідає техпаспорту).

При огляді будинку зі сторони дитячого садка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ясла-садок №90 встановлено, що стіна спільна квартири АДРЕСА_1 , його висота збільшена у порівнянні з квартирою АДРЕСА_6 , фундамент не змінений, зі сторони садка будинок АДРЕСА_5 прибудований до квартири АДРЕСА_1, мансандра побудована з газобетону на місці покрівлі як другий поверх та взято під один дах, ззовні вигляд масандри жилий.

Таким чином, в ході виїзного судового засідання не виявлено, що здійснена відповідачем реконструкція квартири АДРЕСА_1 істотно суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, проведена прибудова та надбудова стосується тільки квартири АДРЕСА_1 та не шкодить мешканцям інших квартир та будинків.

У свою чергу, позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження таких доводів та обставин.

Додатково суд зазначає, що винесення припису відносно відповідача та звернення до суду з дійсним позовом є втручанням у право позивача на повагу та недоторканість житла, що охоплюється сферою захисту права, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Незважаючи на те, що припис не був скасований та є чинним на час розгляду та вирішення справи, що свідчить про законність втручання позивача у право відповідача та має легітимну мету щодо захисту прав інших осіб та дотримання громадського порядку, як-то зазначає позивач, суд вважає, що таке втручання не є необхідним у демократичному суспільстві, з огляду на таке.

У рішенні ЄСПЛ у справі Іванова та Черкезов проти Болгарії (заява № 46577/15 від 21.04.2016 року), суд навів фактори, з`ясування яких будуть мати значення на предмет пропорційності знесення самочинного будівництва (п. 53 рішення), зокрема, до яких віднесені: які конкретні інтереси, які покликані захистити знесення, доступно та адекватне альтернативне житло особам, яких житло належить знесенню, чи можливий менш суровий спосіб розв`язання справи тощо.

Проаналізувавши позовні вимоги на предмет пропорційності та встановлені й з`ясовані судом обставини та факти, про що було зазначено вище, суд доходить висновку, що позивачем не наведені такі аргументи та не надане адекватне мотивування щодо необхідності знесення самочинного будівництва, не наведені, які конкретні інтереси покликані захистити знесення самочинного будівництва відповідача - прибудови та надбудови над квартирою, з огляду на те, що вони використовуються для житла, особистих власних потреб мешканців цієї квартири.

Посилання тільки на невиконання відповідачем припису не може вважатись вагомим аспектом щодо виправданості вимог про знесення самочинного будівництва, з огляду на таке.

По-перше, за загальним правилом втручання під дією імперативної норми високого ступеню загальності не може вважатись оправданим (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі Іванова та Черкезов проти Болгарії, заява № 46577/15 від 21.04.2016 року).

По-друге, слід враховувати, що квартира використовується як індивідуальне житло та місце розташування цієї квартири, а саме: одноповерховий будинок, в якому квартири мають окремі входи.

Тому, у цій справі суспільний інтерес не переважив над приватним інтересом відповідача, на відміну від висновку Верховного Суду викладеному у постанові Великої палати ВС від 16.10.2018 року у справі № 826/12543/18, в якому самочинне будівництво стосувалась зблокованого багатоквартирного багатоповерхового житлового будинку, на яку посилався позивач.

Враховуючи вищевикладені з`ясовані та встановлені судом обставини та факти, а також те, що не доведено, що здійснена перебудова істотно суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, а також те, що відсутнє рішення суду про зобов`язання відповідача провести перебудову та доведеності факту щодо відмови відповідача від здійснення такої перебудови, суд вважає, що позивачем не доведено підстави для знесення самочинного будівництва.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що суду не надані докази на підтвердження понесення таких витрат, жодні витрати не належать компенсації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Державної архітектурно-будівельної інспекції України (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про зобов`язання за власний рахунок привести квартиру АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у попередній стан, відповідно до технічного паспорту від 20.09.2002 року шляхом знесення самочинного будівництва, - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 10» червня 2019 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.