Справа № 640/19800/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк" до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом Міністерства юстиції України, та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України з не надсилання Акціонерному товариству «ОТП Банк» копії рішення, прийнятого за результатами розгляду скарги вих. № В00-12-4-10/243 від 26.07.2018 року на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31818843 від 11.10.2016 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 3599/7 від 02.10.2018 року, прийнятий за результатами розгляду скарги вих. № В00-12-4-10/243 від 26.07.2018 року Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31818843 від 11.10.2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, яким позивачу було відмовлено у задоволені скарги.

Позовні вимоги в частині наказу обґрунтовані тим, що під час розгляду скарги відповідачем залишено поза увагою обставини накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 , внаслідок чого Міністерство юстиції України помилково дійшло висновку про відсутність підстав для задоволення скарги Позивача та скасування рішення приватного нотаріуса Стрельченко О.В. про реєстрацію права власності на майно, належне ОСОБА_1 за ОСОБА_2

Позовні вимоги в частині протиправної бездіяльності обґрунтовані не надсиланням Акціонерному товариству «ОТП Банк» копії рішення, прийнятого за результатами розгляду скарги вих. № В00-12-4-10/243 від 26.07.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 3599/7 від 02.10.2018 року, прийнятий за результатами розгляду скарги вих. № В00-12-4-10/243 від 26.07.2018 Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31818843 від 11.10.2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни. В решті адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Міністерства юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Міністерство юстиції України зазначає, що не наділений повноваженням встановлювати обставини, у той спосіб у який було встановлено судом, а дії виключно в порядку статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивачем не подавався відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 жовтня 2018 року Міністерством юстиції України, відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1128, прийнято оскаржуваний наказ:

- № 3599/7, яким відмовлено у задоволенні скарги представника акціонерного товариства «ОТП Банк» Довгаль І.О. від 26.07.2018 року № В00-12-4-10/243, оскільки відсутні обставини, за яким скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Підставою для прийняття оскаржуваного наказу став висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 24.09.2018 року за результатами розгляду скарги АТ «ОТП Банк».

Як вбачається зі змісту висновку Комісії від 24.09.2018 року, під час розгляду скарги встановлено, наступне.

Так, 11.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31818843 стосовно нежитлового приміщення: офісу - магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101), яким, у зв`язку з посвідченням договору купівлі-продажу від 11.10.2016 року №4463, відкрито розділ та внесено запис № 16849412 про право власності на зазначене вище нерухоме майно за ОСОБА_2

Скарга Позивача мотивована тим, що приватним нотаріусом Стрельченко О.В. не було встановлено зареєстровані за ОСОБА_1 обтяження нерухомого майна.

При цьому, реєстраційні дії приватного нотаріуса порушили права AT «ОТП Банк», як стягувача у виконавчому провадженню № 24392595 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3408-2010, виданого 25.01.2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитними договорами у розмірі 6 030 714,26 грн.

В той же час, Відповідач, приходячи до переконання про відмову у задоволенні скарги, виходив з того, що у Державному реєстрі прав відсутня інформація про зареєстровані речові права та обтяження, де обтяжувачем є Банк. Зокрема, оскільки у державному реєстрі прав відсутні будь-які записи щодо реєстрації обтяження в інтересах Банку, Відповідач встановив відсутність обставин, за якими скаржник обґрунтовує свої вимоги. Оскаржуваний Наказ був отриманий Позивачем 03.12.2018 року, тобто після відкриття провадження в даній справі.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем залишено поза увагою наявність в Державному реєстрі запису про обтяження 14383560 (спеціальний розділ) від 29.04.2016 року, про обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 . на підставі постанови державного виконавця від 28.04.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження 24392595, за яким стягувачем є Позивач, а боржником є ОСОБА_1 , тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3599/7 від 02.10.2018 року. Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України з не надсилання Акціонерному товариству «ОТП Банк» копії рішення, прийнятого за результатами розгляду скарги вих. № В00-12-4-10/243 від 26.07.2018 року суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання протиправною бездіяльності Відповідача в цій часині не призведе до відновлення порушеного права Позивача, оскільки після відкриття провадження у справі Позивачем отримано примірник оскаржуваного наказу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено можливість оскаржити рішення державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, зокрема, до Міністерства юстиції України.

Так, Міністерство юстиції України розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України (ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 2 Порядку для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом.

Відповідно до пункту 2 розділу І, пунктів 1, 8 розділу ІІІ Положення Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Формою роботи комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання комісії визначає її Голова.

Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

З метою встановлення факту правомірності чи, навпаки, протиправності дій відповідачів щодо оформлення та видачі оскаржуваних висновків і наказів, необхідним є дослідження питання дотримання Комісією порядку розгляду скарг.

Пунктами 3, 4 Порядку обумовлено, що розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у п. 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Така скарга у день її надходження реєструється суб`єктом розгляду скарги відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Відсутність обов`язкових відомостей у скарзі та документів, що долучаються до скарги, передбачених Законами, не є підставою для відмови у її реєстрації.

Скаржник може відкликати подану скаргу на будь-якому етапі її розгляду. У такому випадку скарга залишається без розгляду.

Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян», з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги.

Згідно з пунктом 8 Порядку під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що єдиною підставою для подання Позивачем скарги стало те, реєстраційні дії приватного нотаріуса, на думку скаржника, порушили права AT «ОТП Банк», як стягувача у виконавчому провадженню № 24392595 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3408-2010, виданого 25.01.2011 pоку Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитними договорами у розмірі 6 030 714,26 грн.

У той же час, скарга містила в собі єдине обґрунтування підстав звернення з такою скаргою, а саме: приватний нотаріус Стрельченко О.В. не встановила, що за ОСОБА_1 були зареєстровані сім обтяжень всього нерухомого майна (згідно переліку, що вказаний у скарзі).

З урахуванням положень п. 8 Порядку, відповідно до яких при розгляді скарги Міністерство юстиції України наділене повноваженнями на перевірку відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при розгляді скарги Відповідач мав надати правову оцінку повідомленим Позивачем обставинам та вмотивовано прийняти їх до уваги або відхилити.

Однак, як свідчить зміст висновку Комісії, оцінка повідомлених Позивачем у скарзі обставинам Міністерством юстиції взагалі надана не була, а єдиною підставою для відмови в задоволенні скарги стало те, що у Державному реєстрі відсутня інформація про зареєстровані речові права та їх обтяження, де обтяжувачем є Банк, що, натомість, а ні Банком, а ні судом під сумнів не ставиться, та одночасно не є предметом встановлення при розгляді скарги (а.с. 106-107).

Колегія суддів звертає увагу на те, що в Державному реєстрі запису про обтяження 14383560 (спеціальний розділ) від 29.04.2016 року, про обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця від 28.04.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження 24392595, за яким стягувачем є Позивач, а боржником є ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. 4, 5 резолютивної частини постанови державного виконавця від 07.02.2011 року ВП № 24392595, накладено арешт на все нерухоме майно боржника в межах суми стягнення - 6 033 504,26 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 24).

За наведених обставин правильними є висновок суду першої інстанції про невідповідность оскаржуваного Наказу вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Доводи апеляційної скарги таких висновків судів не спростовують.

Стосовно доводів апеляційної скарги про втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження Мін`юсту, колегія суддів зазначає таке.

За змістом частини 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову в задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування реєстраційної дії - у разі оскарження реєстраційної дії;

б) проведення державної реєстрації - у разі оскарження відмови у державній реєстрації;

в) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру;

д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть прийняти мотивоване рішення, в якому передбачити шляхи для задоволення скарги.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу. Якщо у скарзі заявлено дві або більше вимог, комісія надає правову оцінку кожній із них, яка включається до висновку комісії.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, обрання серед визначених у частині шостій статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» способів реагування на допущені державним реєстратором порушення перебуває у площині дискреційних повноважень Відповідача.

Разом із цим, з огляду на приписи частини 6 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 8 Порядку Відповідач під час розгляду скарги повинен дослідити наявність чи відсутність підстав для відповідного реагування та, з урахуванням встановлених обставин, мотивувати необхідність застосування конкретного його способу (способів).

У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Спірний висновок, окрім констатації низки порушень з боку позивача та необхідності скасування вищезазначених реєстраційних дій, не містить жодного мотивування щодо необхідності блокування доступу позивача до Реєстру та обґрунтування визначення періоду такого блокування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, висловленої в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», згідно з якою принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

За такого правового регулювання та обставин справи Відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ, діяв з порушенням вимог статті частини 6 статті 34 Закону та пункту 8 Порядку, необґрунтовано та з порушенням права Позивача.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3599/7 від 02.10.2018 року, прийнятого за результатами розгляду скарги вих. № В00-12-4-10/243 від 26.07.2018 року Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31818843 від 11.10.2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Міністерства юстиції України, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 10.06.2019 року.