Справа № 440/17/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 р.Справа № 440/17/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 26.02.19 року по справі № 440/17/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТЕХВАГОНМАШ"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ

02 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" (далі по тексту - ТОВ "НВФ "Техвагонмаш", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 грудня 2018 року № форми "В1" про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларованої за серпень 2018 року на 150874 грн., та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 75437 грн.,

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 грудня 2018 року № форми "В3" про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за серпень 2018 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку на 31619 грн.,

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 грудня 2018 року № форма "В4" про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ за серпень 2018 року на суму 25825 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 по справі № 440/17/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" (, юридична адреса: проспект Полтавський 2-Д, м.Кременчук, Полтавська область, 39627) до Головного управління ДФС у Полтавській області (, юридична адреса: вул. Європейська, 4, м.Полтава, 36000) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 грудня 2018 року № форми "В1" про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларованої за серпень 2018 року на 150874 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 75437 грн.,

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 грудня 2018 року № форми "В3" про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за серпень 2018 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку на 31619 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 грудня 2018 року № форма "В4" про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ за серпень 2018 року на суму 25825 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (, юридична адреса: вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" (, юридична адреса: проспект Полтавський 2-Д, м. Кременчук, Полтавська область, 39627) судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 4256,32 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 по справі № 440/17/19, винести нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України стверджує, що складання двох і більше податкових накладних у випадку отримання попередньої оплати товарів/послуг однією сумою або у разі одноразової поставки товарів/послуг не відповідає нормам ПК України та не дає можливості ідентифікувати операції. У разі складання таких податкових накладних постачальником покупець не має права на віднесення зазначених в ній сум ПДВ до податкового кредиту, оскільки такі податкові накладні не відповідають первинним документам. Враховуючи викладене, позивачем безпідставно віднесено до податкового кредиту за серпень 2018 року суму в розмірі 169291,64 грн по відносинам із ПП «НВФ "VD Mais", ТОВ «Такт», ТОВ НВП «Стальсервіс», ПП «Барс», ТОВ «Комінпро», ТОВ «Юнітех Україна», ТОВ «ТФС-Україна», що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування по податковій декларації за серпень 2018 року на 143467,13 грн, та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, по податковій декларації за серпень 2018 року в розмірі 25824,51 грн.

Крім того, позивачем завищено суму бюджетного відшкодування за серпень 2018 року, оскільки безпідставно враховано у її складі суму ПДВ за податковою накладною, виписаною ТОВ «Приватінвест» в розмірі 407,33 грн, по якій податковий кредит було відкориговано (зменшено).

Вказує, що позивачем до податкового кредиту за серпень 2018 року було віднесено ПДВ в розмірі 7000 грн по податковій накладній, виписаній контрагентом ТОВ «НВФ «Транспроект». Однак, на момент проведення перевірки у позивача відсутні акти на виконані роботи, зазначені в цій податковій накладній, тобто, роботи не виконані, тому вказана сума не підлягала віднесенню до податкового кредиту.

Пояснив, що позивачем включено до додатку 3 податкової декларації з ПДВ «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» суми бюджетного відшкодування у розмірі 7816,13 грн по контрагенту з індивідуальним податковим номером (ІПН) НОМЕР_1 та в розмірі 23802,66 грн - по контрагенту з ІПН НОМЕР_2 , однак, у додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5) до податкової декларації з ПДВ за серпень 2018 року ПДВ суми податкового кредиту по контрагентам з такими ІПН відсутні. Враховуючи викладене, стверджує, що позивачем в порушення п.200.4 ст.200 ПК України завищено податковий кредит по податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року на 39026,12 грн.

Беручи до уваги наведене, вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що винесені обґрунтовано, та скасуванню не підлягають.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що в силу п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі по тексту ЄРПН) платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. З огляду на викладене, вважає хибним твердження відповідача про те, що складання двох або більше податкових накладних у випадку отримання попередньої оплати товарів/послуг однією сумою або у випадку одноразової поставки товарів/послуг не відповідає нормам ПК України та не дає покупцю права на формування податкового кредиту за такими податковими накладними. Вказав, що в платіжних дорученнях, виписаних ТОВ «НВФ «Техвагонмаш» чітко вказано, за які товари чи послуги здійснена оплата, та зазначено номери рахунків і суми по кожному з них, тобто, вказані первинні документи (платіжні доручення та рахунки) дають можливість чітко ідентифікувати відповідні господарські операції.

Пояснив, що на підставі ст.192 ПК України у зв`язку з поверненням товару ТОВ «Приватінвест» було складено розрахунок коригування № 8045 від 28.08.2018 до податкової накладної № 6938 від 23.08.2018 на суму «-407,33 грн». Отриманий розрахунок коригування податкового кредиту відображений позивачем в додатку до податкової декларації за серпень 2018 року «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість» (Д1) та в рядках 14, 17 розділу ІІ податкової декларації за серпень 2018 року, що вплинуло на зменшення показників рядків 17 та 19 декларації. Інших обов`язків, крім коригування податкового кредиту, чинне законодавство на позивача у такому випадку не покладає. Отже, ревізором безпідставно виключено суму в розмірі 407,33 грн. з розрахунку бюджетного відшкодування за серпень 2018 року.

Вказав, що ТОВ НВФ «Транспроект» було виписано позивачеві податкову накладну на суму ПДВ 7000 грн. за першою з подій, зазначених у п.187.1 ст.187 ПК України попередньою оплатою, отриманою на рахунок у банку, тому право позивача на віднесення вказаної суми до податкового кредиту не залежить від фактичного виконання робіт станом на дату проведення перевірки. Отже, виключення відповідачем вказаної суми з розрахунку бюджетного відшкодування з посиланням на відсутність актів виконаних проектних робіт на момент перевірки, не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Пояснив, що у відповідності до п.200.4, п.200.7 ст.200 ПК України позивачем разом з податковою декларацією з ПДВ за серпень 2018 року було подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (Додаток 4) на суму 704 183 грн, до якої увійшли суми ПДВ по відносинам із ТОВ «ТД ЯХОНТ» та ТОВ «ТРЕЙД АССІСТ». Під час перевірки ревізор вказала на помилкові коди вказаних контрагентів у поданому розрахунку бюджетного відшкодування (ДЗ) в складі декларації, разом з цим у відповідності до вимог ПК України позивач під час перевірки позбавлений можливості подати уточнюючий розрахунок до декларації. Зазначив, що правомірність декларування бюджетного відшкодування по відносинам із зазначеними контрагентами повністю підтверджено детальною інформацією про суми податку, фактично сплаченого позивачем як отримувачем товарів/послуг, яка була надана на електронну адресу відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ Кременчуцької ОДПІ, а також первинними документами по відносинам із зазначеними контрагентами, які надавались під час перевірки, однак, не були відображені в акті.

Враховуючи викладене, вважає, що позивачем не було допущено порушень ПК України в частині формування податкового кредиту, декларування бюджетного відшкодування ПДВ та від`ємного значення, яке враховується у зменшення податкових зобов`язань наступних податкових періодів, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НВФ "Техвагонмаш" () зареєстровано як юридична особа 25 вересня 2003 року (т.1 а.с. 16-23). Позивач є платником податку на додану вартість, що не заперечується сторонами.

У період з 07 листопада 2018 року по 13 листопада 2018 року фахівцем відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 704183 грн (рядок 20.2.1 Декларації), відображеної у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року від 20 вересня 2018 року №.

За результатами перевірки 16 листопада 2018 року складено акт №1543/16-31-12-02-07/32686844 (т.1 а.с. 48-69), яким зафіксовано порушення ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" п.201.10 ст. 201, п. 200.4 ст. 200, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України:

- завищено бюджетне відшкодування по податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року (р. 20.2.1) в розмірі 182493 грн;

- завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року в розмірі 25825 грн.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем не оскаржуються.

На підставі наведених висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Полтавській області 18.12.2018 винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 063121202, яким позивачеві зменшено суми бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації № від 20 вересня 2018 року за серпень 2018 року в розмірі 150874 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 75437 грн. (т.1 а.с. 104);

- № 06311202 про відсутність права ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" на отримання бюджетного відшкодування за серпень 2018 року по декларації № від 20 вересня 2018 року в розмірі 31619 грн. (т.1 а.с. 106);

- № 063131202, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за серпень 2018 року по декларації № від 20 вересня 2018 року в розмірі 25825 грн. (т.1 а.с. 108).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «НВФ «Техвагонмаш» звернулось до суду з цим позовом про їх оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності декларування позивачем заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість за серпень 2018 року, а також з того, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення винесені з порушенням норм ПК України, без урахування усіх обставин, які мали значення для їх прийняття, є протиправними і підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 9 вказаного Закону, бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що під час проведення перевірки відповідачем зроблено висновок про віднесення ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними, які не відповідають первинним документам, на загальну суму ПДВ 169291,64 грн., в тому числі в розрізі постачальників :

1. ПП "Науково-виробнича фірма "VD Mais" на суму ПДВ 57698,47 грн.

- 02 серпня 2018 року виписано податкові накладні № 249 на суму ПДВ 10770,48 грн та №248 на суму ПДВ 9783,58 грн, 02 серпня 2018 року здійснено оплату згідно платіжного доручення №14132 на суму ПДВ 20554,06 грн, 03 серпня 2018 року, згідно видаткової накладної №614872 відвантажено товар на суму ПДВ 10770,48 грн, 06 серпня 2018 року, згідно видаткової накладної №614890, відвантажено товар на суму ПДВ 10292,90 грн;

- 10 серпня 2018 року виписано податкові накладні №1011 на суму ПДВ 18021,70 грн, №1008 на суму ПДВ 608,89 грн, №1010 на суму ПДВ 9850,67 грн, №1009 на суму ПДВ 8663,15 грн, оплату здійснено 10 серпня 2018 року, згідно платіжного доручення №14202 на суму ПДВ 37144,41 грн, відвантаження товару здійснювалося згідно видаткових накладних №615722 від 10 серпня 2018 року на суму ПДВ 2112,80 грн, №615837 від 13 серпня 2018 року на суму ПДВ 276,42 грн, №618670 від 03 вересня 2018 року на суму ПДВ 711,21 грн, №618727 на суму ПДВ 428,24 грн, №619267 на суму ПДВ 6572,57 грн, №619579 на суму ПДВ 7103 грн, №620877 від 17 вересня 2018 року на суму ПДВ 952,54 грн, №621210 від 19 вересня 2018 року на суму 182,38 грн, №624189 від 10 жовтня 2018 року на суму 1094,56 грн, №624190 від 10 жовтня 2018 року на суму 160,77 грн, №624188 від 10 жовтня 2018 року на суму 52,92 грн, №626728 від 25 жовтня 2018 року на суму 19627,52 грн;

2. ТОВ "Тарк" на суму 8584,51 грн:

- 10 серпня 2018 року виписано податкові накладні №507 на суму ПДВ 8076,28 грн, №508 на суму ПДВ 508,23 грн, 10 серпня 2018 року здійснено оплату згідно платіжного доручення №14195 на суму ПДВ 8584,51 грн, відвантаження товару здійснювалося згідно видаткових накладних: №РН-009873 від 13 серпня 2018 року на суму ПДВ 3900,01 грн, РН-009863 від 13 серпня 2018 року на суму ПДВ 6198,78 грн, №РН-0009872 від 13 серпня 2018 року на суму ПДВ 892,50 грн;

III. ПП "Барс" на суму 96,59 грн.:

- виписано податкову накладну від 20 червня 2018 року №20 на суму ПДВ 96,59 грн., 20 червня 2018 року складено Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) на суму ПДВ 96,59 грн., 13 серпня 2018 року здійснено оплату згідно платіжного доручення №14221 на суму ПДВ 96,59 грн;

IV. ТОВ НВП "Стальсервіс" на суму ПДВ 2018,50 грн:

- 17 серпня 2018 року виписано податкові накладні №26 на суму ПДВ 720 грн, №40 на суму ПДВ 1298,50 грн, 17 серпня 2018 року здійснено оплату згідно платіжного доручення №14300 на суму ПДВ 2018,50 грн, відвантаження товару здійснювалося згідно видаткових накладних: №НПП0002812 від 06 серпня 2018 року на суму ПДВ 6471,67 грн, №НПП0003020 від 20 серпня 2018 року на суму ПДВ 660 грн, №НПП00003035 від 31 серпня 2018 року на суму ПДВ 1298,50 грн;

V. ТОВ "Комінпро" на суму ПДВ 2698,93 грн:

- 10 серпня 2018 року виписано податкові накладні №11 на суму ПДВ 2574,07 грн та №10 на суму ПДВ 124,86 грн, 10 серпня 2018 року здійснено оплату згідно платіжного доручення №14203 на суму ПДВ 7101,28 грн, відвантаження товару здійснювалося згідно видаткових накладних: №1423 від 10 серпня 2018 року на суму 3819 грн, №1424 від 15 серпня 2018 року на суму 187,50 грн;

VI. ТОВ "ЮнітеХ Україна" на суму ПДВ 79950,22 грн:

- 10 серпня 2018 року виписано податкову накладну №80 на суму ПДВ 156,96 грн та згідно видаткової накладної №5176 відвантажено товар на суму ПДВ 156,96 грн, 13 серпня 2018 року здійснено оплату за відвантаження товару згідно платіжного доручення №14228 на суму ПДВ 156,96 грн;

- 13 серпня 2018 року виписано податкову накладну №121 на суму ПДВ 408,20 грн та не надано первинні документи, які підтверджують факт відвантаження товару. Однак, судом встановлено, що товар на суму ПДВ 408,20 грн відвантажено згідно видаткової накладної №5233 від 13 серпня 2018 року (т.1 а.с. 162);

- 15 серпня 2018 року виписано податкові накладні №131 на суму ПДВ 41961,58 грн, №128 на суму ПДВ 3781,29 грн, №130 на суму ПДВ 6242,95 грн, №129 на суму ПДВ 24556,20 грн, 15 серпня 2018 року здійснено оплату згідно платіжного доручення №14262 на суму ПДВ 76542,03 грн, відвантаження товару здійснювалося згідно видаткових накладних: №5313 від 16 серпня 2018 року на суму ПДВ 73,95 грн, №5893 від 16 серпня 2018 року на суму ПДВ 1126,70 грн, №5944 від 17 серпня 2018 року на суму ПДВ 1057,61 грн, №5401 від 21 серпня 2018 року на суму ПДВ 79 грн., №5314 від 16 серпня 2018 року на суму ПДВ 3786,71 грн, 6452 від 03 жовтня 2018 року на суму ПДВ 6214,66 грн, №5493 від 23 серпня 2018 року на суму ПДВ 172,80 грн, №6936 від 24 жовтня 2018 року на суму ПДВ 514,46 грн, №5707 від 04 вересня 2018 року на суму ПДВ 200 грн, №5736 від 05 вересня 2018 року на суму ПДВ 6644,82 грн, №5734 від 05 вересня 2018 року на суму ПДВ 797,13 грн, №5990 від 17 вересня 2018 року на суму ПДВ 1855,87 грн, №6621 від 11 жовтня 2018 року на суму ПДВ 1757 грн, №6668 від 23 жовтня 2018 року на суму ПДВ 16842,54 грн, №6867 від 23 жовтня 2018 року на суму ПДВ 10435,20 грн, №6628 від 11 жовтня 2018 року на суму ПДВ 390,91 грн, №6938 від 24 жовтня 2018 року на суму ПДВА 914,40 грн, №6694 від 12 жовтня 2018 року на суму ПДВ 981,70 грн, №6746 від 17 жовтня 2018 року на суму ПДВ 159,72 грн, 6747 від 17 жовтня 2018 року на суму ПДВ 468,97 грн, №6869 від 23 жовтня 2018 року на суму ПДВ 394,67 грн, 6816 від 23 жовтня 2018 року на суму ПДВ 20184,98 грн, №7305 від 06 листопада 2018 року на суму ПДВ 1250,96 грн, №7305 від 06 листопада 2018 року на суму ПДВ 1250,96 грн, №6937 від 24 жовтня 2018 року на суму ПДВ 304,80 грн, №7158 від 01 листопада 2018 року на суму ПДВ 1801,19 грн;

VII. ТОВ "ТФС-Україна" на суму ПДВ 2698,93 грн:

- 02 серпня 2018 року виписано податкові накладні №40 на суму ПДВ 14793,40 грн та №39 на суму ПДВ 378,78 грн, 02 серпня 2018 року здійснено оплату згідно платіжного доручення №14124 на суму ПДВ 15172,18 грн,

- 10 серпня 2018 року виписано податкові накладні №179 на суму ПДВ 1460,76 грн, №177 на суму ПДВ 1353,69 грн, №178 на суму ПДВ 257,79 грн, 10 серпня 2018 року здійснено оплату згідно платіжного доручення №14201 на суму ПДВ 3072,24 грн, відвантаження товару здійснено згідно видаткових накладних: №2498 від 03 серпня 2018 року на суму ПДВ 10730,97 грн, №2497 від 03 серпня 2018 року на суму ПДВ 200,91 грн., №2499 від 03 серпня 2018 року на суму ПДВ 196,66 грн, №2600 від 09 серпня 2018 року на суму ПДВ 511,2 грн, №2602 від 09 серпня 2018 року на суму ПДВ 83,39 грн, №2601 від 09 серпня 2018 року на суму ПДВ 5600,91 грн, №2670 від 15 серпня 2018 року на суму ПДВ 1794,79 грн.

У даній справі відсутній спір між сторонами щодо реальності господарських операцій між позивачем та вищевказаними суб`єктами господарювання. Факти поставки товару та його оплати не поставлені фіскальним органом під сумнів.

Разом з тим, відповідач вважає порушенням Податкового кодексу України складення декількох податкових накладних на підставі однієї платіжної операції (частинами), навіть у разі наступної поставки товару частинами. За твердженням відповідача, складання двох і більше податкових накладних у випадку отримання попередньої оплати товарів/послуг однією сумою або у разі одноразової поставки товарів/послуг не відповідає нормам ПК України та не дає можливості ідентифікувати операції. У разі складання таких податкових накладних постачальником покупець не має права на віднесення зазначених в ній сум ПДВ до податкового кредиту, оскільки такі податкові накладні не відповідають первинним документам.

Колегія суддів вважає такі твердження відповідача хибними, з наступних підстав.

Як зазначалось вище, в силу п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, у разі реєстрації у ЄРПН на дату виникнення першої події (попередньої оплати/відвантаження вантажу) податкових накладних на загальну суму такої оплати у покупця виникає право на відображення податкового кредиту з ПДВ за такими податковими накладними.

Також, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що жодною нормою ПК України не передбачено заборони складати декілька податкових накладних навіть у випадку оплати товару однією сумою або у разі одноразової поставки товарів/послуг.

У нормах Податкового кодексу України, про порушення яких стверджував відповідач (п.п.198.2, 198.3 ст.198, п.п.201.1, 201.7 ст.201 ПК України), така заборона відсутня. Висновки про недопустимість такого способу дій колегія суддів розцінює як довільне трактування закону фіскальним органом.

Доводи відповідача про те, що складання двох і більше податкових накладних за однією операцією унеможливлює ідентифікацію такої операції, є необґрунтованими, оскільки з наявних в матеріалах справи копій первинних документів та платіжних доручень, виписаних позивачем на оплату товарів (послуг) від вищезазначених контрагентів, без будь-якого сумніву можна визначити призначення платежу, рахунок, на яких кошти перераховуються, найменування отримувача коштів.

З огляду на наведене, є помилковим висновок відповідача про завищення податкового кредиту по відносинам із ПП "Науково-виробнича фірма "VD Mais", ТОВ "Тарк", ПП "Барс", ТОВ НВП "Стальсервіс", ТОВ "Комінпро", ТОВ "ЮнітеХ Україна", ТОВ "ТФС-Україна" на загальну суму 169291,64 грн., та, як наслідок завищення бюджетного відшкодування на 143467,13 грн., та завищення суми від`ємного значення ПДВ на 25824,51 грн.

Щодо доводів відповідача про завищення ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" суми бюджетного відшкодування по податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року в розмірі 407,33 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 23 серпня 2018 року ТОВ "Приватінвест" (постачальник) виписано позивачеві як покупцю податкову накладну № 6938 на суму ПДВ 407,33 грн. Відпуск товару здійснювався згідно видаткової накладної № РТУР0290966 від 27 серпня 2018 року, оплата проведена у безготівковій формі 23 серпня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням №14338 на загальну суму 2443,98 грн разом із ПДВ, копія якого надана до матеріалів справи (т.2 а.с. 55, 202, 208).

Відповідно до частини 1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 28 серпня 2018 року ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" складено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 8045 до податкової накладної від 23 серпня 2018 року № 6938 (т.2 а.с. 209), згідно якого відкориговано суму податкового зобов`язання та податкового кредиту за основною ставкою (-) 407,33 грн.

Відповідно до Таблиці 2 "Коригування податкового кредиту згідно зі статтею 192 розділу V Кодексу" Додатку 1 до податкової декларації з ПДВ за серпень 2018 року основна сума ПДВ по постачальнику 16 відображена із знаком «- 407,33 грн» (т.1 а.с. 29).

Отриманий розрахунок коригування позивачем відображений також у рядках 14, 17 розділу ІІ податкової декларації з ПДВ за серпень 2018 року, що вплинуло на зменшення показників рядків 17 та 19 цієї декларації.

Інших обов`язків, ніж коригування податкового кредиту, у такому випадку у платника податку за приписами Податкового кодексу України не виникає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок відповідача про завищення ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" суми бюджетного відшкодування по податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року в розмірі 407,33 грн по відносинам із ТОВ "Приватінвест".

Щодо тверджень відповідача про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування по податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року в розмірі 7000 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено в акті перевірки, у серпні 2018 року ТОВ НВФ "Транспроект" виписано позивачеві податкову накладну №1 від 01 серпня 2018 року на суму ПДВ 7000 грн, однак, акт на виконані проектні роботи на момент проведення перевірки відсутній, тобто, роботи не виконані.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20 березня 2017 року між ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" (Замовник) та ТОВ "НВФ "Транспроект" (Виконавець) укладено договір №01-17 з додатками (т.2 а.с. 210-224).

За умовами договору Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати роботи: "Робочий проект "Будівництво виробничо-складської будівлі на площах ТОВ НВФ "Техвагонмаш", м.Кременчук".

Згідно з платіжним дорученням №14111 від 01 серпня 2018 року, копія якого наявна в матеріалах справи, оплата здійснена у безготівковій формі в розмірі 42000 грн (т.2 а.с. 67).

При цьому, 22 грудня 2018 року між ТОВ НВФ "Транспроект" та ТОВ НВФ "Техвагонмаш" складено акт здачі-приймання проектної документації по договору №01-17 від 20 березня 2017 року (т.2 а.с. 224).

Отже, ТОВ НВФ "Транспроект" виписано податкову накладну за першою з подій, передбачених пунктом 187.1 статті 187 ПК України - за попередньою оплатою, здійсненою позивачем 01 серпня 2018 року на виконання умов договору №01-17 від 20 березня 2017 року, а позивачем цілком обґрунтовано віднесено суму ПДВ у розмірі 7000,00 грн до складу податкового кредиту за першою з подій, передбаченою пунктом 198.2 статті 198 ПК України дата списання коштів з рахунку позивача.

Слід відмітити, що строк дії договору від 20 березня 2017 року №01-17, укладеного між ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" та ТОВ "НВФ "Транспроект" після виконання Сторонами зобов`язань по данному договору і завершення взаєморозрахунків, а тому підрядник не був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання перед позивачем пізніше, ніж проведена перевірка, за результатами якої винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення (з 07.11.2018 по 13.11.2018).

Щодо викладеного в акті перевірки висновку про завищення ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" суми бюджетного відшкодування по податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року в розмірі 31618,79 грн, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування такого висновку відповідач в акті перевірки посилається на те, що позивачем включено до додатку 3 податкової декларації з ПДВ «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» суму бюджетного відшкодування у розмірі 7816,13 грн по контрагенту з індивідуальним податковим номером (ІПН) НОМЕР_1 та суму бюджетного відшкодування в розмірі 23802,66 грн по контрагенту з ІПН НОМЕР_2 , однак, у додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5) до податкової декларації з ПДВ за серпень 2018 року суми податкового кредиту по контрагентам з такими ІПН відсутні.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до державного бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу, б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до державного бюджету, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7, 200.8 статті 200 цього ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

За змістом розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів від 28 січня 2016 року №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» декларація подається платником у визначений у пункті 5 розділу II цього Порядку строк за формою, встановленою на дату подання. У складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації). Додатки додаються до декларацій за наявності подій, які підлягають відображенню у таких додатках.

Згідно з пунктом 5 розділу V наказу №21, у розділі III "Розрахунки за звітний період" вказується сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації), яка підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету (відображається у рядку 20.2.2). При цьому значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації. Також положеннями розділу V наказу №21 встановлено, що при заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

За змістом підпункту в) пункту 200.14 статті 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

При цьому, не визначено конкретного переліку підстав (фактів), за якими платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивачем відображено у додатку 5 до декларації за серпень 2018 року «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» суми податкового кредиту в розмірі 7816,13 грн., сформовану за результатами відносин із ТОВ «ТД «Яхонт» (ІПН НОМЕР_3 ) , та 23802,66 грн., сформовану за результатами відносин із ТОВ Трейд Ассіст» (ІПН НОМЕР_4 ) (т.1, а.с.38).

Вказані вище суми ПДВ по відносинам із зазначеними контрагентами в подальшому були враховані позивачем при декларуванні бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень 2018 року, та відображені в Додатку 3 до декларації «Розрахунок суми бюджетного відшкодування», однак, у графі "постачальник (індивідуальний податковий номер)" напроти сум «7816,13 грн.» та «23802,66 грн.» замість ІПН контрагентів позивача ТОВ «ТД «Яхонт» та ТОВ Трейд Ассіст», вказані ІПН інших платників (т.1 а.с. 33), тобто, має місце некоректне заповнення вказаного рядка.

Однак, розбіжності між додатками 3 та 5 до декларації з ПДВ за серпень 2018 року мали місце виключно щодо ІПН контрагентів, виникли внаслідок технічної помилки при зазначенні ІПН постачальників, та не мали впливу на розмір суми бюджетного відшкодування.

Як свідчать матеріали справи, 02 січня 2018 року між ТОВ "НВФ" Техвагонмаш" та ТОВ "ТД "Яхонт" укладено договір поставки №1/МТС-18 (т.2 а.с. 225-233).

За результатами здійснення господарських операцій складено видаткові накладні: №ТД-0002855 від 06 серпня 2018 року, №ТД-0002951 від 10 серпня 2018 року, №ТД-0003115 від 20 серпня 2018 року, №ТД-0003541 від 17 вересня 2018 року від 17 вересня 2018 року; податкові накладні: №23 від 02 серпня 2018 року, №179 від 10 серпня 2018 року, №332 від 20 серпня 2018 року.

Оплата придбаного товару здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 02 серпня 2018 року №14131, від 10 серпня 2018 року №14205, від 23 серпня 2018 року №14330, копії яких надані до матеріалів справи (т.1 а.с. 178, 180, 181, 183, 184, 186, т.2 а.с. 235, 237, 239, 241).

01 грудня 2017 року між ТОВ "НВФ" Техвагонмаш" та ТОВ ТД "Трейд Ассіст" укладено договір № ДГ-0000113 купівлі-продажу та його відпуску за електронною карткою (т.2 а.с. 242-247).

За результатами здійснення господарських операцій складено видаткову накладну № РН-0001351 від 31 серпня 2018 року, податкові накладні: від 06 серпня 2018 року № 27, від 13 серпня 2018 року № 64, від 20 серпня 2018 року № 92, від 29 серпня 2018 року № 132, копії яких наявні в матеріалах справи.

Оплата здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями: від 06 серпня 2018 року №14159, від 13 серпня 2018 року №14224, від 20 серпня 2018 року №14309, від 29 серпня 2018 року №14372, копії яких надано до матеріалів справи (т.1 а.с. 187-194, т.2 а.с. 249).

Реальність вищевказаних господарських операцій контролюючим органом під сумнів не ставиться.

Вказані вище первинні документи надавались до перевірки, давали можливість ідентифікувати господарські операції, по яким позивачем сформовано бюджетне відшкодування, та підтверджували правомірність декларування позивачем сум бюджетного відшкодування по відносинам за серпень 2018 року.

Перевіркою не встановлено порушень відображення показників у відповідних рядках та стовпцях податкової декларації за серпень 2018 року, арифметичних чи методологічних помилок при проведенні розрахунків зазначених у ній показників.

Отже, колегія суддів зазначає, що некоректне заповнення реквізитів контрагентів платника (ІПН) саме по собі не призвело до заявлення до відшкодування необґрунтованих сум і не може бути підставою для відмови у бюджетному відшкодуванні.

При цьому, слід відмітити, що відповідно до п.50.2 ст.50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Таким чином, позивач не міг виправити виявлену помилку безпосередньо під час проведення перевірки та підтвердити заявлене бюджетне відшкодування іншим чином, ніж шляхом надання первинних документів.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність декларування позивачем заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість за серпень 2018 року.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні податкових повідомлень - рішень від 18.12.2018 №, № та № , діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, а тому, наявні підстави для визнання протиправними та скасування зазначених податкових повідомлень рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують..

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року по справі № 440/17/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 11.06.2019 року