Справа № 520/2152/19
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 р. № 520/2152/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

представника позивача - Горла М.В.,

представника відповідача - Ергешова Д.Я.,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 520/2152/19 за позовом дочірнього підприємства "Харківспецрезерв" колективного підприємства "Харківспецсервіс" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство "Харківспецрезерв" колективного підприємства "Харківспецсервіс" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 5 від 26.02.2019 на суму 115690,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомленнярішення ґрунтується на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки № 359/20-40-14-05-07/37761779 від 08.02.2019.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував, надавши відзив на адміністративний позов, та зазначив, що при проведенні перевірки позивача податковий орган діяв у межах та у спосіб, встановлені чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесене податкове повідомлення-рішення є законними. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведена позапланова документальна виїзна перевірка дочірнього підприємства "Харківспецрезерв" колективного підприємства "Харківспецсервіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "НВАК "Чайка" за період грудень 2017 року, квітень 2018 року та подальшого ланцюга постачання.

Результати перевірки оформлені актом № 359/20-40-14-05-07/37761779 від 08.02.2019, яким зафіксовані порушення позивачем вимог діючого законодавства України, а саме: п. 198.1,

На підставі висновків вказаного акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення № 5 від 26.02.2019 з податку на додану вартість, яким збільшено розмір податкового зобов`язання в розмірі 92552,00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 23138,00 грн.

Оцінюючи обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2018 між ТОВ "НВАК "Чайка" (постачальник) та ДП "Харківспецрезерв" КП "Харківспецсервіс" (покупець) укладено договір поставки № 42, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця матеріали (ДСА-1 Антипірен, 2000,00 кг.), а покупець - оплатити та прийняти товар на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1 вказаного договору загальна сума по договору з урахуванням ПДВ 20 % складає 79200,00 грн.

Відповідно до п. 3 договору поставки № 42 від 18.04.2018 відвантаження товару та доставка товару здійснюється зі складу постачальника транспортом покупця, датою поставки товару вважається дата підписання накладної про прийняття товару покупцем.

Згідно до п. 6 даного договору прийом товару здійснюється покупцем при наявності товаросупровідних документів: видаткової накладної, підтвердженням одержання товару покупцем є накладна про прийняття товару та довіреність покупця.

Виконання договору поставки № 42 від 18.04.2018 підтверджується наступними документами:

- накладною № 418 від 18.04.2018, номенклатура: ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг., на загальну суму 79200,00 грн;

- податковою накладною № 7 від 18.04.2018, номенклатура: ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг., на загальну суму 79200,00 грн, яка зареєстрована в ЄРПН 23.04.2018;

- товарно-транспортною накладною № 418 від 18.04.2018;

- платіжними дорученнями: № 82 від 19.04.2019 на суму 39000,00 грн та № 83 від 19.04.2019 на суму 40200,00 грн.

03.04.2018 між ТОВ "НВАК "Чайка" (постачальник) та ДП "Харківспецрезерв" КП "Харківспецсервіс" (покупець) укладено договір поставки № 41, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця матеріали (ДСА-1 Антипірен, 2000,00 кг.), а покупець - оплатити та прийняти товар на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1 вказаного договору загальна сума по договору з урахуванням ПДВ 20 % складає 79200,00 грн.

Відповідно до п. 3 договору поставки № 42 від 18.04.2018 відвантаження товару та доставка товару здійснюється зі складу постачальника транспортом покупця, датою поставки товару вважається дата підписання накладної про прийняття товару покупцем.

Згідно до п. 6 даного договору прийом товару здійснюється покупцем при наявності товаросупровідних документів: видаткової накладної, підтвердженням одержання товару покупцем є накладна про прийняття товару та довіреність покупця.

Виконання договору поставки № 41 від 03.04.2018 підтверджується наступними доказами:

- накладною № 403 від 03.04.2018, номенклатура: ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг., на загальну суму 79200,00 грн;

- податковою накладною № 1 від 03.04.2018, номенклатура: ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг., на загальну суму 79200,00 грн, яка зареєстрована в ЄРПН 23.04.2018;

- товарно-транспортною накладною № 403 від 03.04.2018;

- платіжними дорученнями: № 67 від 05.04.2019 на суму 39000,00 грн та № 68 від 05.04.2019 на суму 40200,00 грн.

11.12.2017 між ТОВ "НВАК "Чайка" (постачальник) та ДП "Харківспецрезерв" КП "Харківспецсервіс" (покупець) укладено договір поставки № 127, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця матеріали (суміш для вогнезахисного покриття "Ендотерм 400202", 1000,00 кг.), а покупець - оплатити та прийняти товар на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1 вказаного договору загальна сума по договору з урахуванням ПДВ 20 % складає 138000,00 грн.

Відповідно до п. 3 договору поставки № 127 від 11.12.2017 відвантаження товару та доставка товару здійснюється зі складу постачальника транспортом покупця, датою поставки товару вважається дата підписання накладної про прийняття товару покупцем.

Згідно до п. 6 даного договору прийом товару здійснюється покупцем при наявності товаросупровідних документів: видаткової накладної, підтвердженням одержання товару покупцем є накладна про прийняття товару та довіреність покупця.

Виконання договору поставки № 127 від 11.12.2017 підтверджується наступними документами:

- накладною № 124 від 17.12.2017, номенклатура: суміш для вогнезахисного покриття "Ендотерм 400202", 1000,00 кг., на загальну суму 138000,00 грн;

- податковою накладною № 16 від 17.12.2017, номенклатура: суміш для вогнезахисного покриття "Ендотерм 400202", 1000,00 кг., на загальну суму 138000,00 грн, яка зареєстрована в ЄРПН 09.01.2018;

- товарно-транспортною накладною № 16 від 17.12.2017;

- платіжними дорученнями: № 7 від 09.01.2018 на суму 45000,00 грн та № 8 від 09.01.2018 на суму 45000,00 грн.

23.11.2017 між ТОВ "НВАК "Чайка" (постачальник) та ДП "Харківспецрезерв" КП "Харківспецсервіс" (покупець) укладено договір поставки № 124, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця матеріали (ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг та ДСА-1 Антисептик 80 л.), а покупець - оплатити та прийняти товар на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1 вказаного договору загальна сума по договору з урахуванням ПДВ 20 % складає 86304,00 грн.

Відповідно до п. 3 договору поставки № 124 від 23.11.2017 відвантаження товару та доставка товару здійснюється зі складу постачальника транспортом покупця, датою поставки товару вважається дата підписання накладної про прийняття товару покупцем.

Згідно до п. 6 даного договору прийом товару здійснюється покупцем при наявності товаросупровідних документів: видаткової накладної, підтвердженням одержання товару покупцем є накладна про прийняття товару та довіреність покупця.

Виконання договору поставки № 124 від 23.11.2017 підтверджується наступними документами:

- накладною № 123 від 14.12.2017, номенклатура: ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг та ДСА-1 Антисептик 80 л., на загальну суму 86304,00 грн;

- податковою накладною № 4 від 04.12.2017, номенклатура: ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг та ДСА-1 Антисептик 80 л., на загальну суму 86304,00 грн, яка зареєстрована в ЄРПН 18.12.2017;

- товарно-транспортною накладною № 1214 від 14.12.2017;

- платіжними дорученнями: № 363 від 04.12.2017на суму 44304,00 грн та № 364 від 04.12.2017 на суму 42000,00 грн.

11.12.2017 між ТОВ "НВАК "Чайка" (постачальник) та ДП "Харківспецрезерв" КП "Харківспецсервіс" (покупець) укладено договір поставки № 126, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця матеріали (ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг та ДСА-1 Антисептик 80 л.), а покупець - оплатити та прийняти товар на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1 вказаного договору загальна сума по договору з урахуванням ПДВ 20 % складає 86304,00 грн.

Відповідно до п. 3 договору поставки № 126 від 11.12.2017 відвантаження товару та доставка товару здійснюється зі складу постачальника транспортом покупця, датою поставки товару вважається дата підписання накладної про прийняття товару покупцем.

Згідно до п. 6 даного договору прийом товару здійснюється покупцем при наявності товаросупровідних документів: видаткової накладної, підтвердженням одержання товару покупцем є накладна про прийняття товару та довіреність покупця.

Виконання договору поставки № 126 від 11.12.2017 підтверджується наступними доказами:

- накладною № 122 від 12.12.2017, номенклатура: ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг та ДСА-1 Антисептик 80 л., на загальну суму 86304,00 грн;

- податковою накладною № 2 від 12.12.2017, номенклатура: ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг та ДСА-1 Антисептик 80 л., на загальну суму 86304,00 грн, яка зареєстрована в ЄРПН 15.12.2017;

- товарно-транспортною накладною № 1212 від 12.12.2017;

- платіжними дорученнями: № 398 від 22.12.2017 на суму 42000,00 грн та № 399 від 22.12.2017 на суму 44304,00 грн.

11.12.2017 між ТОВ "НВАК "Чайка" (постачальник) та ДП "Харківспецрезерв" КП "Харківспецсервіс" (покупець) укладено договір поставки № 125, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця матеріали (ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг та ДСА-1 Антисептик 80 л.), а покупець - оплатити та прийняти товар на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1 вказаного договору загальна сума по договору з урахуванням ПДВ 20 % складає 86304,00 грн.

Відповідно до п. 3 договору поставки № 125 від 11.12.2017 відвантаження товару та доставка товару здійснюється зі складу постачальника транспортом покупця, датою поставки товару вважається дата підписання накладної про прийняття товару покупцем.

Згідно до п. 6 даного договору прийом товару здійснюється покупцем при наявності товаросупровідних документів: видаткової накладної, підтвердженням одержання товару покупцем є накладна про прийняття товару та довіреність покупця.

Виконання договору поставки № 125 від 11.12.2017 підтверджується наступними документами:

- накладною № 121 від 11.12.2017, номенклатура: ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг та ДСА-1 Антисептик 80 л., на загальну суму 86304,00 грн;

- податковою накладною № 3 від 11.12.2017, номенклатура: ДСА-1 Антипірен 2000,00 кг та ДСА-1 Антисептик 80 л., на загальну суму 86304,00 грн, яка зареєстрована в ЄРПН 15.12.2017;

- товарно-транспортною накладною № 1211 від 11.12.2017;

- платіжними дорученнями: № 396 від 22.12.2017 на суму 42000,00 грн та № 397 від 22.12.2017 на суму 44304,00 грн.

Щодо посилань податкового органу в акті перевірки № 359/20-40-14-05-07/37761779 від 08.02.2019 на негативну інформацію щодо підприємства "НВАК "Чайка", яка міститься в протоколах свідків, що надішли листом слідчого управління ГУ Національної поліції в Харківській області № 11058/119-24/01-2018 від 15.05.2018 та на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2018 по справі № 757/52163/18-к, якою на накладено арешт на кошти вказаного підприємства, які знаходяться на його рахунках, суд зазначає наступне.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Таким чином, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для цих контрагентів, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Така ж правова позиція зазначена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 07.04.2014 у справі № К/800/36098/13 та від 29.01.2014 № К/9991/81114/11.

Зокрема, суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Суд вважає за необхідне вказати, що належними та допустимими в розумінні статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальному провадженню, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачами не подано до суду жодних доказів відкриття кримінальних проваджень відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

У звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Джерелом відомостей для заповнення звіту про фінансові результати є дані регістрів бухгалтерського обліку, що містять інформацію про доходи, витрати, прибуток, збитки та сукупний дохід.

Згідно з ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Основним документом, який регулює формування витрат у бухгалтерському обліку, є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати (П(С)БУ 16), затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318.

Згідно з п. 7 П(С)БУ 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п. 17 П(С)БУ 16 Витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Згідно до п.18 П(С)БУ 16, до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: загальні корпоративні витрати (організаційні витрати, витрати на проведення річних зборів, представницькі витрати тощо); витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона);

винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо); витрати на зв`язок (поштові, телеграфні, телефонні, телекс, факс тощо); амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання; витрати на врегулювання спорів у судових органах; податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг); плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків, а також витрати, пов`язані з купівлею-продажем валюти;

інші витрати загальногосподарського призначення.

Згідно з абз. 5 п. 19. Витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг), як витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг).

Відповідно до пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності.

Отже, до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо пов`язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За правилами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Суд зазначає, що первинні документи, надані позивачем на підтвердження взаємовідносин із ТОВ "НВАК "Чайка" за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, спричинили втрату ними юридичного статусу первинних документів, контролюючим органом не доведено.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, суд вважає, що документи, надані позивачем, мають всі обов`язкові реквізити, зокрема, дату, місце складення документу, результат проведених робіт, підписи повноважних осіб, підтверджують реальність господарських правовідносин між позивачем та ТОВ "НВАК "Чайка".

За викладених обставин, суд вважає, що спірні господарські операції позивача були пов`язані з господарською діяльністю позивача, спричиняючи зміни в структурі його активів, підтверджені належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Отже, з огляду на вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтоване та правомірне формування позивачем даних податкового обліку по господарським взаємовідносинам з ТОВ "НВАК "Чайка".

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності викладених в акті перевірки № 2857/20-40-14-01-08/39247469 від 13.07.2018 висновків, а відтак і законності винесених спірних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги дочірнього підприємства "Харківспецрезерв" колективного підприємства "Харківспецсервіс" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов дочірнього підприємства "Харківспецрезерв" колективного підприємства "Харківспецсервіс" (місцезнаходження - вул. Котлова, буд. 115, м. Харків, 61017, ідентифікаційний код - 37761779) до Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження - вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 39599198) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 5 від 26.02.2019 з податку на додану вартість в загальному розмірі 115690 (сто п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто) грн 00 коп.

Стягнути на користь дочірнього підприємства "Харківспецрезерв" колективного підприємства "Харківспецсервіс" (ідентифікаційний код - 37761779) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (ідентифікаційний код - 39599198) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 72 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07 червня 2019 року.

Суддя А.С. Мороко