Справа № 160/2136/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року Справа № 160/2136/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: Стрюк С.В. Кекуатова Н.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення №UA110150/2019/200021/1, картки відмови № UA110150/2019/00063 від 23.01.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» звернулося з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС та просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС від 23.01.2019р.№UA110150/2019/200021/1 про коригування митної вартості товарів, картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2019/00063 від 23.01.2019р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі контракту на поставку сільськогосподарської техніки та запчастин №2212SP від 22.12.2017р. та додаткової угоди №2 від 27.12.2018р. до цього контракту, на адресу позивача надійшов товар, а саме: шини та диски на загальну суму 33639,26 доларів США, який був наданий до митного оформлення 23.01.2019р. з метою митного оформлення імпортованого товару за ВМД №UA110150/2019/203287 із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, тобто за ціною договору згідно із специфікацією №22 від 22.11.2018р. на умовах поставки СРТ м. Дніпро згідно правил Інкотермс 2010р. За наслідками перевірки поданих документів митницею було витребувано додаткові документи, перелік яких наведений у ст.53 Митного кодексу України, які були надані митному органу, проте, відповідачем було прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості та картку відмови за яким було скориговано заявлену митну вартість ввезеного позивачем товару за резервним методом 2-г. Позивач вважає, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню у зв`язку з тим, що наведені рішення не містять обґрунтованих пояснень щодо зроблених коригувань та обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов та не зазначено докладної інформації і джерел, які використовувалися при визначенні митної вартості товарів оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу в порушення вимог ст.55 Митного кодексу України; за умовами СРТ обов`язок по доставці товару покладається на продавця, а тому покупець не несе витрат на доставку товару; у рішеннях відсутнє обґрунтування про те, що наведені недоліки впливають на митну вартість товару, при цьому, що у спірних рішеннях не зазначено будь-яких розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товару, які додані до ВМД та вважає, що не подання витребуваних документів через причини їх відсутності у декларанта не може бути підставою для прийняття оспорюваних рішення та картки відмови; рішення про коригування митної вартості товару також не містить посилань на розбіжності та недоліки у числових значеннях складових митної вартості товару поданих декларантом до митного оформлення та не зазначено у чому полягає неможливість їх застосування для визначення митної вартості товару за основним методом (за ціною договору). У поясненнях та у відповіді на відзив позивач стверджує, що розбіжності у інвойсі від 20.11.2018р. у найменуванні товару; різниця у зазначенні перевізника (назвах суден перевізника); не надання нормативно-технічної документації щодо порядку експлуатації товару, не надання першої сторінки коносаменту від 20.11.2018р. не вплинули на числові значення складових митної вартості товару та щодо найменування товару такі розбіжності були усунуті згідно інформації каталогу виробника Компанії Agricultural Engineering LP з описом та графічним зображенням назви «Tire», «Wheel disc», «Rim», яка є назвою однієї продукції колес та їх частин, в тому числі шин, які і були предметом спірної поставки; щодо назви різних суден перевізників, то позивач вказує на те, що митницею не було враховано зміну судна одного й того самого перевізника на шляху прямування вантажу через вантажопідйомність судна та неможливість такого великого судна зайти у порт Одеси; щодо не надання нормативно-технічної документації, то позивач зазначає, що така документація на запчастини не виготовляється, а згідно до вимог ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні у тих, що наведені у вказаній статті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у відзиві на позов просив відмовити позивачеві у задоволенні даного адміністративного позову у повному обсязі посилаючись на те, що декларант позивача подав до митного оформлення товар: запасні частини до сільськогосподарської техніки та шини пневматичні гумові нові в асортименті. За результатами здійснення митного контролю було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що впливають на числові значення складових митної вартості товару, а саме: 1) наданий рахунок-інвойс №АТ-20180702 від 20.11.2018р. містить найменування товару - «Tire», «Wheel disc»; специфікація до зовнішньо-економічної угоди від 20.11.2018р. №22 також містить найменування товару - «Tire», «Wheel disc», однак у наданому коносаменті №HLCUTA11811AYAN3 від 20.11.2018р. міститься інформація щодо найменування товару «New tire & rim»; 2) за інформацією морських агентів станом на 08.01.2019р. перевізником контейнера №TCLU5096615 з товаром «Chinese new tire & rim» вказано «Hapag-LIoyd» та судно «FRITZ REUTER, однак згідно графи 21 ЕМД судном перевізником є BERLIN EXPRESS; 3) згідно п.2.2 контракту №2212SP від 22.12.2017р. продавець зобов`язаний надати нормативно-технічну документацію щодо порядку експлуатації товару, однак такі документи не подавались до митного оформлення. Враховуючи наведене та посередницький характер угоди митницею, у рамках проведених консультацій, було зобов`язано декларанта подати додаткові документи згідно до переліку документів, встановлених п.2, п.3 ст.53 Митного кодексу України. У відповідь на повідомлення митниці декларантом надано митну декларацію Китайської Народної Республіки та її переклад, у якій також були виявлені розбіжності, оскільки у ній не міститься інформації про умови поставки товару та 22.01.2019р. був наданий лист про неможливість надання будь-яких додаткових документів. У зв`язку із неможливістю застосування визначення митної вартості за методами, які передбачені ст.ст.58-63 Митного кодексу України, застосовуючи послідовність методів визначення митної вартості товарів, митним органом була скоригована митна вартість товарів, з урахуванням усіх складових на яких ґрунтується митна вартість товару, за резервним методом 2-г, а саме: товар №1 за МД від 21.12.2018р. № UA110080/2018/005964 на рівні 6.22 доларів США/кг; товар №4 за МД від 15.01.2019р. № UA125110/2019/400533 на рівні 91.93 дол.США/шт. (3,17 дол.США/кг); товар №5 за МД від 15.01.2019р. № UA125110/2019/400533 на рівні 206,05 дол.США/шт. (3,17 дол.США/кг); товар №6 за МД від 08.01.2019р. № UA110030/2019/00094 на рівні 56,6 дол.США/шт. (2,83 дол.США/кг). Також представник відповідача вказує і на те,що відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598 у гр.33 рішення, у випадку визначення митної вартості товару із застосуванням резервного методу (ст.64 Митного кодексу України), зазначається докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні, а отже, оспорюване рішення прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства. У запереченнях проти відзиву відповідач зазначив про ті ж обставини, які наведені у відзиві.

Ухвалою суду від 11.04.2019р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судовий розгляд справи призначений на 03.04.2019р. (а.с.2).

У судовому засіданні 03.04.2019р. оголошувалася перерва до 10.05.2019р.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «З Іноземними інвестиціями «Лідерпартс» 20.12.2017р. зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Жасминова, буд. 27, перебуває на обліку як платник податку у Дніпровській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ, наявною у справі (а.с.54-63).

22.12.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «З Іноземними інвестиціями «Лідерпартс» як покупцем та Agricultural Engineering LP (Великобританія) як продавцем був укладений контракт на поставку сільськогосподарської техніки та запчастин за №2212SP за умовами якого продавець взяв на себе зобов`язання продати, а покупець придбати сільськогосподарську техніку, супутнє обладнання, комплектуючі та запасні частини до неї в кількості, за цінами і на умовах, викладених у Додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього контракту.

Пунктом 2.1 контракту визначено, що продавець поставляє продукцію на умовах СРТ м. Дніпро, що вказується у Специфікаціях та інвойсах, відповідно до Інкотермс 2010 (а.с.28-31).

За змістом додаткової угоди №2 від 27.12.2018р. сторонами продовжено термін дії контракту №2212SP від 27.12.2018р. до 31.12.2019р., що підтверджується копією угоди (а.с.32-33).

На підставі вищенаведеного контракту, на адресу позивача від вказаного вище продавця надійшов товар згідно інвойсу №АТ -20180702 та специфікації № 22 від 20.11.2018р., а саме: шина 710/70R42 166D (169A8) в кількості 8,00 шт. за ціною 1570,00 доларів США на суму 12560 доларів США; шина 295/80 R22.5 152/149M 18PR в кількості 8,00 шт. за ціною 130,20 доларів США на суму 1041,60 доларів США; шина 295/80 R22.5 152/149M 18PR в кількості 8,00 шт. за ціною1570,00 доларів США на суму 12560 доларів США; шина 235/75R17.5 132/130M 16PR в кількості 26,00 шт. за ціною 75,60 доларів США на суму 1965,60 доларів США; шина 215/75R16C 116/114R 76PSI в кількості 8,00 шт. за ціною 39,27 доларів США на суму 314,16 доларів США; шина 295/80 R22.5 152/149M 18PR в кількості 8,00 шт. за ціною 1570,00 доларів США на суму 12560 доларів США; шина 9.5L-15-12FI TL 118A8 в кількості 10,00 шт. за ціною 65,05 доларів США на суму 640,50 доларів США; шина 11L-15-12FI TL 121A8 в кількості 10,00 шт. за ціною 66,15 доларів США на суму 661,50 доларів США; шина 12.5-15/14 PR 127A8 в кількості 10,00 шт. за ціною 95,55 доларів США на суму 955,50 доларів США; диск колеса DW278x32 в кількості 12,00 шт. за ціною 220,00 доларів США на суму 2640,00 доларів США; диск колеса на 15 отворів DW27Х32 в кількості 12,00 шт. за ціною 220,00 доларів США на суму 2640,00 доларів США; диск колеса на 10 отворів DW21ВХ32 в кількості 4,00 шт. за ціною 190,00 доларів США на суму 760,00 доларів США; диск колеса на 8 отворів W12Х24 в кількості 20,00 шт. за ціною 55,00 доларів США на суму 1100,00 доларів США; диск колеса на 8 отворів W15Х24 в кількості 20,00 шт. за ціною 120,00 доларів США на суму 2400,00 доларів США; диск колеса на 10 отворів W15Х24 в кількості 20,00 шт. за ціною 120,00 доларів США на суму 2400,00 доларів США; диск колеса на 10 отворів W15Х30 в кількості 20,00 шт. за ціною 123,00 доларів США на суму 2460,00 доларів США, всього на загальну суму 33 639,26 доларів США, що підтверджується змістом митної декларації (а.с.20-27).

Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості товарів разом із митною декларацією ним були надані всі документи, що підтверджують митну вартість ввезених товарів, які не містять розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товарів, містять повні відомості про ціну товару, що підтверджується змістом графи 44 МД №UA110150/2019/203287 (а.с.23).

За результатами здійснення митного контролю у поданих документах були виявлені розбіжності та неточності у назві товару, у різних перевізниках (різних назвах суден) та не надано документів, які передбачені контрактом, у зв`язку з чим Митницею у рамках проведених консультацій, з метою перевірки правильності визначення декларантом митної вартості ввезених товарів, у декларанта були витребувані додаткові документи, перелік яких зазначено згідно до ч.2, ч.3 ст.53 Митного кодексу України, шляхом направлення повідомлення позивачеві (а.с.130-134).

У відповідь на повідомлення Митниці декларантом надано митну декларацію Китайської Народної Республіки та її переклад, інших документів не надано.

За результатами розгляду поданих декларантом документів, Митницею були прийняті оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови за якими заявлену позивачем митну вартість товарів було скориговано за резервним методом 2-г (ст.64 МК України), а саме: товар №1 за МД від 21.12.2018р. № UA110080/2018/005964 на рівні 6.22 доларів США/кг; товар №4 за МД від 15.01.2019р. № UA125110/2019/400533 на рівні 91.93 дол.США/шт. (3,17 дол.США/кг); товар №5 за МД від 15.01.2019р. № UA125110/2019/400533 на рівні 206,05 дол.США/шт. (3,17 дол.США/кг); товар №6 за МД від 08.01.2019р. № UA110030/2019/00094 на рівні 56,6 дол.США/шт. (2,83 дол.США/кг) з підстав того, що подані до митного контролю документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що впливають на числові значення складових митної вартості товарів, що підтверджується змістом рішення та картки відмови (а.с.13-19, 79-82).

Позивач не погоджується із вищевказаними рішенням та карткою відмови, просить їх визнати протиправними та скасувати посилаючись на те, що вказані рішення оформлені із порушенням вимог ст.55 МК України, оскільки не містять відомостей, яка саме інформація містить розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, яка не дозволила здійснити митну вартість ввезених товарів за ціною договору, не містять обґрунтувань того, які недоліки впливають на митну вартість товарів з урахуванням того, що розбіжності у назвах товарів не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами ст.ст.52, 53 МК України.

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до вимог ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом УІІ цього Кодексу та цією главою.

Частина 2 ст.53 Митного кодексу України визначає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до вимог ч.5 ст.53 наведеного Митного Кодексу України встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені у цій статті.

Згідно до ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У відповідності до вимог ч.3, ч.4 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості ч.1 ст.54 Митного кодексу України.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ч.3 ст.54 Митного кодексу України.

Згідно до п.2, п.3 ч.4 ст.54 наведеного Кодексу, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, а саме:

- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

При цьому, у відповідності до вимог ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У відповідності до положень ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, тлумачення вищенаведених норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями п.2 ч.4 ст.54, ст. 256 Митного кодексу України дозволяє дійти висновку, що повідомлення про надання додаткових документів, які надсилаються на адресу декларанта, а в подальшому і рішення про коригування митної вартості повинні містити причини (сумніви) неможливості визначення заявленої митної вартості, а надання зазначених у них документів повинно усувати такі причини, при цьому, відмова у митному оформленні повинна бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими причинами, у зв`язку з якими органом доходів і зборів були витребувані додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вищенаведений правовий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у його постановах від 09.04.2019р. у справі №826/10733/15, від 24.04.2019р. у справі №810/2878/16, яка є обов`язковою до застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, як встановлено судом зі змісту направлених на адресу позивача Повідомлень про витребування митницею у декларанта додаткових документів та змісту оспорюваних рішення про коригування митної вартості товару, картки відмови від 23.01.2019р. видно, що вони не містять будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованих товарів (а.с.13-19, 20-82, 130-134).

В той же час, проаналізовані судом додані до митної декларації документи, які були подані для підтвердження визначення декларантом митної вартості ввезеного товару, зокрема, контракт №2212PS від 22.12.2017р., додаткова угода №2 до контракту від 27.12.2018р., комерційна пропозиція, специфікація №22 від 20.11.2018р. та рахунок-інвойс №АТ-20180702 від 20.11.2018р. не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товарів, що підтверджується їх змістом (а.с.20-42).

Оскільки під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у вищенаведених поданих декларантом документах щодо ціни товару про що свідчать аналіз змісту оспорюваних рішень про коригування митної вартості товару та картки відмови від 23.01.2019р., а тому слід дійти висновку, що наведені документи не містили жодних розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів.

Отже, у зв`язку з тим, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товару за поданими декларантом документами, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.

За викладених обставин та з урахуванням аналізу змісту наведених документів та норм митного законодавства, можна дійти висновку, що оспорювані картка відмови та рішення про коригування митної вартості ввезеного товару від 23.01.2019р. є протиправними, так як наведені оспорювані рішення суб`єкта владних повноважень не містять обґрунтованих сумнівів того, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх (повних) відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; оспорювані рішення не містять причин неможливості визначення заявленої митної вартості за ціною договору, у них також не наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, що передбачено положеннями ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України.

При цьому, слід зазначити, що відмова у митному оформленні повинна бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими причинами, у зв`язку з якими орган доходів і зборів були витребувані додаткові документи у відповідності до вимог п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України.

Разом з тим, у переліку витребуваних відповідачем документів неможливо встановити, які саме недоліки (розбіжності) у числових значеннях складових митної вартості товарів не дозволяли погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки (розбіжності) можливо усунути.

Зазначення відповідачем одночасно усіх можливих причин, що передбачені ч.6 ст.54 Митного кодексу України не можна вважати належним обґрунтуванням правомірності коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів.

З цього приводу Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011р. у справі «Рисовський проти України» у п.70, п.71 якого Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. Суд зазначив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини у відповідності до вимог ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 «Про захист особи відносно актів адміністративних органів» урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до резолюції. Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

Такими принципами, згідно з додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть враховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Перелічені принципи частково імплементовані у нормах Митного кодексу України, які передбачають проведення консультацій між митним органом та декларантом, вимогами цього кодексу щодо належного мотивування при витребуванні додаткових документів під час контролю правильності визначення митної вартості, щодо вичерпного роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.

Втім, обставини даної справи свідчать про відсутність практичної реалізації вказаних принципів в діяльності відповідача, зокрема, на це вказує формальне виконання процедури консультацій та витребування додаткових документів всіх, які перелічені у ч.3 ст.53 Митного кодексу України, без конкретизації, яких саме документів не вистачає, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідна правова позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду, яка висловлена у його постанові від 12.04.2018р. у справі №820/2014/17 (адміністративне провадження №К/9901/448/17).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, представником відповідача у ході судового розгляду справи не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав щодо правомірності не зазначення у оспорюваних рішеннях обґрунтованих сумнівів, які б перешкоджали митниці визначити митну вартість товару за заявленою позивачем ціною ціною договору з урахуванням аналізу наданих документів та наведених норм митного законодавства.

При цьому, судом відхиляються доводи представника відповідача з приводу розкриття суті недоліків у оформленні документів лише у своєму відзиві на позов, оскільки суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень виходячи з вимог абз.2 ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Є безпідставними та необґрунтованими доводи представника відповідача щодо розбіжностей, які містяться у рахунку-інвойсі, специфікації та коносаменті щодо найменування товару, назві різних суден-перевізників «Hapag-LIoyd» та судно «FRITZ REUTER, тоді як у гр.21 ЕМД судном-перевізником є BERLIN EXPRESS, не надання нормативно-технічної документації щодо порядку експлуатації товару, не є недоліками (розбіжностями), які можуть вплинути на правильність визначення числових значень складових митної вартості товару, оскільки за умовами контракту поставка здійснювалась за правилами Інкотермс 2010 СРТ за якими витрати по доставці товару покладаються на продавця, а не на покупця, а тому зміна судна не може бути безумовною підставою для відмови у прийнятті митної вартості товару, заявленої позивачем та коригування такої митної вартості.

Також, судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення твердження представника відповідача про те, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу у рішенні зазначається лише докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598, оскільки нормами ст.256 Митного кодексу України регламентовано, що відмова у митному оформленні, у тому числі і коригування митної вартості повинно бути обґрунтовано із зазначенням причин відмови, а, відповідно, і наведення докладної інформації щодо оцінюваного товару та мотивів правомірності коригування за митними деклараціями які застосовані митним органом є обов`язком митного органу.

Судом відхиляються і посилання представника відповідача на те, що поставка товарів здійснювалася на умовах згідно правил Інкотермс 2010 СРТ, відбувалося перевантаження товару із одного судна на інше, що, на думку представника відповідача, є складовою митної вартості товару згідно до ч.10 ст.58 МК України, оскільки, по-перше, за умовами поставки СРТ саме продавець зобов`язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару у зазначене місце призначення, а отже, вказані витрати на доставку товару продавцем не включаються до числових значень складових митної вартості товару; по-друге, наведені обставини не були підставами для прийняття оспорюваного рішення та картки відмови, вимоги щодо надання документів про підтвердження транспортування товару, перевантаження та навантаження товару у рамках проведених консультацій митницею не заявлялося, а тому суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень відповідно до абз.2 ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши з дотриманням вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття суб`єктом владних повноважень вищенаведених оспорюваних рішень, суд приходить до висновку, що оскаржувані картка відмови та рішення про коригування митної вартості товару відповідачем прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваних картки відмови та рішення про коригування митної вартості від 23.01.2019р. відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними та скасування наведених рішень.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Дніпропетровської митниці ДФС на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3842 грн. 00 коп. понесені позивачем згідно платіжного доручення №643 від 25.02.2019р. (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення №UA110150/2019/200021/1, картки відмови №UA110150/2019/00063 від 23.01.2019р. задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС№UA110150/2019/200021/1 про коригування митної вартості товарів від 23.01.2019р., картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2019/00063 від 23.01.2019р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС (49038, м. Дніпро, вул. К.Ольги, 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» (52000, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Жасминова, б.27, ідентифікаційний код 41820452) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3842 грн. 00 коп. (три тисячі вісімсот сорок дві грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 15.05.2019р.

Суддя С.О. Конєва