Справа № 520/9860/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 р.Справа № 520/9860/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представників сторін : позивача - Мєхтієва Д.Б. огли, відповідача - Перепелиці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 11.03.19 року по справі № 520/9860/18

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту коштів на рахунках,

ВСТАНОВИВ

08.11.2018 Головне управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - позивач, ГУ ДФС у Харківській області) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи - підприємця Шуміхіна Віктора Анатолійовича (далі по тексту - ФОП ОСОБА_3 , позивач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило суд : підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків, прийнятого на підставі рішення про застосування адміністративного арешту майна до ФОП ОСОБА_3 ; накласти арешт коштів на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують ФОП ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач ГУ ДФС у Харківській області з посиланням на пп. 16.1.3, 16.1.9 п.16.1 ст.16, пп.19-1.1.1 п.19-1 ст.19, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.41, п.75.1 ст.75, п.80.1, пп.80.2.2, 80.2.5 та п.80.2.7 п.80.2 ст.80, п.81.1, п.81.2 ст.81 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) зазначив, що ФОП ОСОБА_3 не допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, що відповідно до пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України слугувало підставою для прийняття керівником рішення про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_3 . Враховуючи, що обґрунтованість вказаного рішення у строк, встановлений п.94.10 ст.94 ПК України, не було перевірено, вважає правомірним звернення до суду за правилами загального позовного провадження з даним позовом. Також зауважує, що у разі недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки може бути застосовано і арешт коштів на рахунку платника податку незалежно від наявності/відсутності у нього податкового боргу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі № 520/9860/18 позов Головного управління ДФС у Харківській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту коштів на рахунках - задоволено частково.

Накладено арешт коштів на рахунках платника податків відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

У задоволенні клопотання представників відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, з викладенням висновків, які не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі № 520/9860/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ГУ ДФС у Харківській області в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що звернення контролюючого органу до суду за підтвердженням обґрунтованості рішення керівника про застосування адміністративного арешту майна платника податку може відбуватися як за особливою (спеціальною) процедурою, визначеною ст.283 КАС України так і за правилами загального провадження (за наявності спору про право). З огляду на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі №520/9217/18, яким відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_3 про скасування наказу ГУ ДФС у Харківській області про проведення фактичної перевірки від 17.08.2018 №6085, стверджує про наявність законних підстав для проведення перевірки та правової підстави для задоволення судом вимоги про підтвердження обґрунтованості рішення про застосування адміністративного арешту майна відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову - без змін. Вважає, що оскільки з моменту прийняття рішення про обґрунтованість рішення про застосування адміністративного арешту майна відносно ФОП ОСОБА_3 минуло понад 96 годин, встановлених законом для його перевірки (обґрунтованість рішення про застосування адміністративного арешту майна відносно ФОП ОСОБА_3 мала бути підтверджена судом до 01.10.2018), застосований адміністративний арешт є припиненим, відповідно до вимог п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець (далі - ФОП ОСОБА_3 .), перебуває на податковому обліку як платник податків.

Як вбачається з матеріалів справи, з вказівкою на п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п.80.2.2, п.п.80.2.5 та п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України винесено наказ від 17.08.2018 №6085 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (а.с. 11).

На підставі зазначеного наказу та направлень на проведення перевірки 20.08.2018 №2056, №2057, №2058 (а.с.12-14) посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід за фактичною адресою відповідача, а саме: АДРЕСА_1 .

При виході посадових осіб контролюючого органу за фактичною адресою відповідача, а саме: АДРЕСА_1, під час вручення посадовими особами контролюючого органу наказу та направлень на проведення перевірки представнику ФОП ОСОБА_3 , останній відмовився від допуску до проведення перевірки, про що посадовою особою податкового органу складено акт про відмову платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки від 26.09.2017 №3070/20-40-14-07-09/38876594 (а.с.12).

Також, представник відповідача відмовився від отримання акту, про що посадовими особами контролюючого органу складено акт про відмову платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) в отриманні акту, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки та/або наданні письмових пояснень до нього від 20.08.2018 №6451/20-40-13-14-08/(а.с.15-16).

При цьому, представником ФОП ОСОБА_3 , що діяв за довіреністю, зазначено про те, що він не погоджується з наказом ГУ ДФС у Харківській області щодо проведення фактичної перевірки від 17.08.2018 №6085 (а.с.17).

У зв`язку з відмовою у допуску до проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 , начальником ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 27.09.2018 №9669/ФОП/ 20-40-13-05-14 (а.с.10).

ГУ ДФС у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із заявою (поданням) до ФОП ОСОБА_3 , в якій просило суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 по справі №2040/8175/18, закрито провадження у справі за заявою ГУ ДФС у Харківській області до ФОП ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, що не заперечується сторонами по справі.

Водночас, заявнику було роз`яснено про його право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

У зв`язку із вищевикладеним Головне управління ДФС у Харківській області звернулося з тими самими вимогами до суду в загальному порядку 08.11.2018, в подальшому позовні вимоги позивач уточнив у заяві від 13.02.2019.

Задовольняючи позов в частині накладення арешту коштів на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), суд першої інстанції виходив з наявності законних підстав для проведення перевірки відповідача, дотримання позивачем процедури призначення та проведення перевірки та як наслідок, відсутності у відповідача підстав для відмови посадовими особам контролюючого органу у допуску до перевірки.

В частині позову про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, прийнятого на підставі рішення про застосування адміністративного арешту майна до ФОП ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки з моменту застосування рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області 27.09.2018 №9669/ФОП/20-40-13-05-14 умовного адміністративного арешту майна відповідача вже минуло 96 годин, встановлених п.94.10 ст.94 ПК України для його перевірки, застосований адміністративний арешт є припиненим. Враховуючи, що зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, суд першої інстанції відмовив в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в межах спірних відносин підставою для прийняття позивачем рішення про застосування адміністративного арешту майна стала відмова ФОП ОСОБА_3 від проведення фактичної перевірки, а відтак, встановленню підлягає наявність (або відсутність) законних підстав для проведення такої перевірки та законних підстав відмови від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п.20.1.4 ст. 20 ПК України, визначено, що контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до абз. 5 п. 81.1 ст.81 ПК України визначено, що відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно п. п.16.1.9 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3 було оскаржено в судовому порядку наказ про призначення фактичної перевірки від 17.08.2018 № 6085, прийнятий на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п.80.2.2, п.п.80.2.5 та п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України, що не заперечується сторонами по справі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі №520/9217/18, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18.10.2018 у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання незаконним та скасування наказу - відмовлено. Зазначене рішення суду набрало законної сили 22.01.2019.

За висновками судів по справі №520/9217/18 встановлено відповідність наказу про призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 від 17.08.2018 № 6085 вимогам ПК України та його правомірність.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності законних підстав у контролюючого органу для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 , дотримання позивачем процедури призначення та проведення перевірки та як наслідок, відсутності у відповідача підстав для відмови посадовими особам контролюючого органу у допуску до перевірки.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що за приписами п.94.1. ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, та відповідно може бути застосовано за наявності підстав та дотримання загальної процедури, визначеної ст. 94 ПК України.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 94.4. статті 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт майна може бути повним або умовним (пункт 94.5. статті 94 Податкового кодексу України).

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Аналіз наведених норм доводить, що наслідки застосування повного та умовного арешту майна в залежності від його виду є різними.

Як вбачається з матеріалів справи, начальник ГУ ДФС у Харківській області своїм рішенням від 27.09.2018 застосував умовний адміністративний арешт майна платника податків ФОП

ОСОБА_3 до суду, контролюючий орган просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна відповідача, без зазначення його виду.

Враховуючи, що повний та умовний адміністративні арешти мають різні правові наслідки, застосовуючи винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначення виду адміністративного арешту, підтвердження обґрунтованості якого здійснюється в судовому порядку, є обов`язковим. Без зазначення виду адміністративного арешту майна платника податків, про підтвердження обґрунтованості якого просить податковий орган, судове рішення втрачає елемент правової визначеності, як для сторін спору, так і для необмеженого кола осіб.

Пунктом 94.6. статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

За змістом пункту 94.10. статті 94 Податкового кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Відповідно до підпункту 94.19.1. пункту 94.19. статті 94 Податкового кодексу України, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Аналіз наведених вище положень законодавства дозволяє дійти висновку, що за наявності відповідних умов, визначених у пункті 94.2 ст.94 ПК України, арешт майна платника податку може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.

За таких обставин, вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, заявлені поза межами 96-годинного строку не можуть бути задоволені, оскільки у даній справі відсутні відповідні обставини, з якими положення ст.94 ПК України пов`язують можливість забезпечення виконання платником податків його обов`язків.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 19.04.2019 по справі № 813/4593/16, від 28.03.2019 по справі № 815/1613/16.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 року по справі № 520/9860/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 11.06.2019 року