Справа № 310/4097/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 травня 2019 року 15:58Справа № 310/4097/18 ЗП/808/153/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О.,

позивача: ОСОБА_3

та представників:

позивача : ОСОБА_2

відповідача, третьої особи 1: Матіс Т.В.

третьої особи 2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Міжрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 3)

2. ОСОБА_4 (АДРЕСА_1)

про визнання протиправними та скасування наказу, припису та постанови,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшла справа за адміністративним позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до Міжрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську Головного Управління Держгеокадастру Запорізької області (далі - відповідач), третя особа - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - третя особа 1), в якому позивач просить суд (відповідно до уточненого адміністративного позову, який надійшов до суду 01.08.2018):

- визнати протиправною державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0463 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , місце розташування: АДРЕСА_1;

- зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області в особі Міськрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0463 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , місце розташування: АДРЕСА_1;

- зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області в особі Міськрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську скасувати кадастровий номер НОМЕР_1 , присвоєний земельній ділянці площею 0,0463 га, місце розташування: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області в особі Міськрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську закрити поземельну книгу на земельну ділянку площею 0,0463 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , місце розташування: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 09.07.2018 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 06.08.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №310/4097/18 (ЗП/808/153/18) та призначено підготовче засідання на 11.09.2018.

Ухвалою суду від 11.09.2018 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 17.10.2018.

Протокольною ухвалою суду від 17.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в цей же день; оголошено перерву до 14.11.2018.

Ухвалою суду від 14.11.2018, за клопотанням представників сторін, зупинено провадження у справі до 17.12.2018, для надання їм часу для примирення.

Ухвалою суду від 17.12.2018 провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні 17.12.2018 оголошено перерву до 15.01.2019.

Ухвалою суду від 15.01.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 (далі - третя особа 2).

В судових засіданнях 15.01.2019, 14.02.2019 оголошено перерву до 14.02.2019 та до 25.02.2019 відповідно.

Протокольною ухвалою суду від 25.02.2019, за клопотанням позивача, відкладено розгляд справи до 06.03.2019.

В судовому засіданні 06.03.2019 оголошено перерву до 20.03.2019.

У зв`язку із перебуванням судді Бойченко Ю.П. на лікарняному, що підтверджується довідкою від 25.03.2019 №02-35/19/27, розгляд справи перенесено на 04.04.2019.

В судовому засідання 04.04.2019 оголошено перерву до 08.05.2019.

Судові засідання проведено в режимі відеоконференцій, за клопотанням позивача, про що судом постановлено відповідні ухвали.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 19.08.2003. Власниками суміжного домоволодіння по АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Позивач звернулась до землевпорядної організації для складання технічної документації на належну їй земельну ділянку та встановлено, що за ОСОБА_4 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,463 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , згідно якої частина земельної ділянки ОСОБА_3 увійшла в земельну ділянку ОСОБА_4 . Позивач неодноразово зверталася до відповідача з заявами про необхідність скасування державної реєстрації даної земельної ділянки, проте реєстрацію не скасовано, що позбавляє ОСОБА_3 права на приватизацію належної їй земельної ділянки, виготовлення технічної документації та отримання кадастрового номера. Посилаючись на норми ч. 10 ст. 23 Закону України «Про державний земельний кадастр» вказує, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. ОСОБА_4 не зареєстровано речове право на вказану земельну ділянку, частина земельної ділянки ОСОБА_3 увійшла до земельної ділянки ОСОБА_3 , тому така державна реєстрація має бути скасована із одночасним скасуванням кадастрового номера та закриттям поземельної книги на вказану ділянку. За таких обставин, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 03.09.2018 №27206), в якому зазначив, що земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано в Державному земельному кадастрі за заявою власника домоволодіння, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Отже, кадастровий реєстратор, отримавши заяву власника будинку по АДРЕСА_1 , та проаналізувавши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на предмет її відповідності земельному законодавству, не мав підстав для відмови у присвоєнні кадастрового номера вказаній земельній ділянці. Також, у клопотанні про приєднання доказів до матеріалів справи (вх. від 19.03.2019 №10906) посилається на лист виконавчого комітету Бердянської міської ради, згідно якого ОСОБА_4 зверталась до Бердянської міської ради із заявою від 26.10.2016 №17258 щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,0464 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), проте питання передачі у власність земельних ділянок, що орієнтовно розташовані у 2-х кілометровій відстані від урізу води вирішуватиметься після затвердження документації і землеустрою щодо встановлення прибрежної захисної смуги в межах м. Бердянська. Зазначене свідчить про об`єктивну неможливість оформити речове право на земельну ділянку її власником, отже посилання ОСОБА_3 ч. 10 ст. 23 Закону України «Про державний земельний кадастр» є необґрунтованими. Також вказує, що суд не може задовольняти вимоги в частині зобов`язати вчинити певні дії, вчинення яких відноситься виключно до компетенції відповідача. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи 1 проти задоволення позову заперечив, надав письмові пояснення (вх. від 31.08.2018 №27196), аналогічні відзиву на позов.

Третя особа 2 проти задоволення позову також заперечила, надала пояснення (вх. від 07.02.2019 №5038), в яких вказує, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.08.2003 по справі №2-10078/03 за ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 , який вона зруйнувала і збудувала новий двоповерховий будинок. На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.06.2008 по справі №22-4536/2009 ОСОБА_3 набула права власності на новостворене нерухоме майно, але ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01.12.2009 рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.06.2008 скасовано. У ОСОБА_3 відсутній технічний паспорт на домоволодіння станом на 2003 рік, виготовити його неможливо, оскільки будинок зруйновано; право на новозбудований об`єкт нерухомого майна також зареєструвати неможливо, оскільки відсутні документи на підтвердження прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта. За таких обставин вважає, що ОСОБА_3 не є користувачем, за нею не зареєстровано ані право власності, ані право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , отже її права на земельну ділянку не можуть бути порушені.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 08.05.2019 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бердянського міського суду Запорізької області від 19.08.2003 по справі №2-10078/03 р., яке набрало законної сили 20.10.2003, встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини у вигляді 1/3 частини жилого будинку АДРЕСА_2 після смерті її батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано дійсними правочини купівлі-продажу 2/3 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , укладені 10.08.1982 між ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з іншого боку. Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

За правилами, встановленими частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.01.2009 по справі №2-779/2009 р. встановлено, що рішенням виконавчого комітету Осипенківської міської ради від 11.09.1953 № 526 під домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (згідно рішень Бердянського виконкому від 30.05.1968 №222 та від 02.12.1982 №483 будинку АДРЕСА_3 присвоєно номер АДРЕСА_2, а вулицю Повстання перейменовано на Лієпайську) надано земельну ділянку площею 924, 8 кв. м., залишено в тимчасове користування 32, 8 кв. м.

На підставі рішення Бердянського міськвиконкому від 15.02.1963 № 39 для міських потреб з території домоволодіння АДРЕСА_2 вилучено земельну ділянку площею 353 кв. м. для будівництва дитячого садка, і за власниками домоволодіння збережено право користування земельною ділянкою площею 571, 8 кв. м.

ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є суміжними землекористувачами по АДРЕСА_2 , при цьому ОСОБА_3 належить домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі рішення Бердянського міського суду від 19.08.2003, ОСОБА_5 належить домоволодіння АДРЕСА_3 , а ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.01.2009 по справі №2-779/2009 р., яке набрало законної сили 19.03.2009, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним пункт 2 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 22.05.1998 № 273 про розділ земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_3 , на дві окремі і закріплення за домоволодінням по АДРЕСА_3 земельної ділянки площею 0, 0465 га і за домоволодінням АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 0, 0468 га. Визнано нечинним акт про встановлення меж землекористування від 28.04.1998, виданий на підставі рішення виконкому Бердянської міської ради від 22.05.1998 № 273, п. 2.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.10.2009 по справі №2-5818/09, яке набрало законної сили 12.01.2010, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним п. 11 рішення Бердянської міської ради від 25.02.2009 №10 про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0463 га, розташованої по АДРЕСА_1 . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 01.04.2009 серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_4

29.05.2015 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована Управлінням Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером НОМЕР_1 , за заявою власника домоволодіння по АДРЕСА_1 та на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконаної ПП «Азовгеопроект» в 2015 році, про що представника ОСОБА_3 , у відповідь на його заяву, повідомлено листом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 06.01.2016 №32-8-0.4-56/2-16. Вказане також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованим 02.01.2019 (т. 1, а.с. 221).

ОСОБА_3 , маючи намір приватизувати земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , частина якої увійшла до земельної ділянки, зареєстрованої за кадастровим номером НОМЕР_1 , зверталась до Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області та до його правонаступника - Міжрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із заявами про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 .

Листом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 06.01.2016 №32-8-0.4-56/2-16 повідомлено про безпідставність звернень із даними вимогами.

В подальшому, з метою позасудового врегулювання спору, ОСОБА_3 зверталась до міського голови м. Бердянська із проханням звернутися із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в особі Міжрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та проведення її архівації, проте листом виконавчого комітету Бердянської міської ради від 05.09.2018 №2206/01-К-1779 їй запропоновано звернутись до органу ведення та адміністрування Державного земельного кадастру в порядку, встановленому Законом України «Про державний земельний кадастр».

Вважаючи, що державною реєстрацією земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 порушено її права, ОСОБА_3 звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За правилами, встановленими частинами першою - п`ятою статті 79-1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент державної реєстрації спірної ділянки у 2015 році) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Частинами дев`ятою, десятою, дванадцятою статті 79-1 ЗК України визначено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за проектами землеустрою із впорядкування існуючих землеволодінь.

Згідно частини 1 статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 N 858-IV проект землеустрою - сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років.

Документація із землеустрою - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Пунктом «б» частини першої статті 22 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 N 858-IV визначено, що підставою для проведення землеустрою є укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою.

Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 N 858-IV встановлено, зокрема, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Відповідно до частини першої статті першої Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера;

Згідно частин першої, четвертої статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79---1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України;

на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Статтею 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI встановлено вимоги до документів, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а саме: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376 (далі - Інструкція №376).

Так, у відповідності до пункту 2.1 розділу II Інструкції №376 встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (пункт 2.3 розділу ІІ Інструкції №376).

Згідно пункту 2.8 розділу ІІ Інструкції №376 технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (додаток 1); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2).

У відповідності до статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Отже, акт визначення та погодження земельної ділянки в натурі, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання є складовими технічної документації із землеустрою, які підлягають погодженню із всіма суміжними землевласниками (користувачами), та на підставі яких вносяться відомості до Державного земельного кадастру.

Разом з тим, як вбачається з доданої до матеріалів справи Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконаної ПП «Азовгеопроект» у 2015 році для ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , в акті визначення та погодження земельної ділянки в натурі (т. 2, а.с. 53) в графі «Опис меж» відсутній підпис власника земельної ділянки АДРЕСА_2 , тобто ОСОБА_3 . Також, підпис ОСОБА_3 відсутній і в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання (т. 2, а.с. 54), в графі «Суміжні землевласники (користувачі)».

За правилами, встановленими п. 3.12 розділу ІІ Інструкції №376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Доказів того, що позивача, як суміжного землекористувача, повідомлено про проведення землевпорядних робіт на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, матеріали справи не містять.

За таких обставин, оскільки технічна документація, виготовлена ПП «Азовгеопроект» у 2015 році, складена із порушенням ст. 22 Закону України «Про державний земельний кадастр» та п. 2.8 Інструкції №386, Управлінням Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області (правонаступником якого є відповідач) проведено державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на підставі документів, які не відповідають вимогам законодавства, що свідчить про протиправність дій органу Держгеокадастру щодо державної реєстрації від 29.05.2015 земельної ділянки площею 0,0463 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , та необхідність її скасування.

Суд кретично ставиться до тверджень третьої особи 2 про те, що ОСОБА_3 не є землекористувачем, за нею не зареєстровано ані право власності, ані право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , з огляду на наступне.

Так, як вже зазначалося вище, рішенням Бердянського міського суду Запорізької області від 19.08.2003 по справі №2-10078/03 р., яке набрало законної сили 20.10.2003, визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (т. 1, а.с. 213), сформованого 05.10.2018, вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_3 , на підставі рішення Бердянського міського суду Запорізької області від 19.08.2003 по справі №2-10078/03 р.; технічного паспорту, виданого 21.03.2018 Бердянським підприємством з технічної інвентаризації; сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, виданого Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області 27.09.2010, серія та номер ЗП000623.

Частиною першою статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Відтак, матеріали справи містять докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 є користувачем суміжної земельної ділянки до спірної земельної ділянки.

Щодо зауважень відповідача та третьої особи 1 про те, що суд не може задовольняти вимоги в частині зобов`язати вчинити певні дії, вчинення яких відноситься виключно до компетенції відповідача слід заначити про таке.

У відповідності до ч. 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об`єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

На підтвердження того, що ОСОБА_4 не зареєструвала речове право на земельну ділянку протягом одного року з дня здійснення її державної реєстрації з поважних причин відповідачем надано лист виконавчого комітету Бердянської міської ради від 18.03.2019 №01-1044/31, згідно якого ОСОБА_4 зверталась до Бердянської міської ради із заявою від 26.10.2016 №17258 щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,0464 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), проте питання передачі у власність земельних ділянок, що орієнтовно розташовані у 2-х кілометровій відстані від урізу води вирішуватиметься після затвердження документації і землеустрою щодо встановлення прибрежної захисної смуги в межах м. Бердянська.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у даному випадку, захист прав ОСОБА_3 у позасудовому порядку неможливий, оскільки чинним законодавством встановлено право державного реєстратора щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки виключно у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок, або якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника, однак вказані обставини не можуть обмежувати право позивача на захист своїх законних інтересів, а тому суд приходить до висновку, що захист прав позивача можливий шляхом прийняття судового рішення про зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки.

Передбачений законодавством порядок скасування державної реєстрації земельних ділянок передбачає вчинення відповідних дій саме державним кадастровим реєстратором, що виключає можливість скасування такої реєстрації безпосередньо судом.

Виходячи з норм частин першої, пунктів 2-4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В силу частини четвертої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з огляду на те, що скасування державної реєстрації земельної ділянки передбачає вчинення відповідних дій саме державним кадастровим реєстратором, а також зважаючи, що у межах спірних правовідносин доведено факт порушення прав ОСОБА_3 , яка звернулась за їх захистом, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0463 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , місце розташування: АДРЕСА_1 , відповідно позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, не є втручанням в його дискреційні повноваження, з огляду на наступне.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, визначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд звертає увагу на те, що зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки є його обов`язком, враховуючи, що судом встановлено протиправність державної реєстрації спірної земельної ділянки, а тому, задоволення позовних вимог у цій частині не позбавило відповідача свободи вибору при прийнятті рішення, оскільки інші допустимі варіанти рішень у даному випадку відсутні.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області в особі Міськрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську скасувати кадастровий номер НОМЕР_1 , присвоєний земельній ділянці площею 0,0463 га, місце розташування: АДРЕСА_1 та закрити поземельну книгу на земельну ділянку площею 0,0463 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , місце розташування: АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2, 6 статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI визначено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 24 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI поземельна книга є документом Державного земельного кадастру. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Тобто, нормами Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI передбачений подальший порядок дій державного кадастрового реєстратора у випадку скасування державної реєстрації земельної ділянки, який включає, зокрема, скасування кадастрового номеру такої ділянки та закриття поземельної книги. Таким чином, дане питання вже врегульовано на законодавчому рівні, тому, на думку суду, саме зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки забезпечить повне відновлення прав особи-позивача, подальші ж дії державного кадастрового реєстратора визначені законом, мають вчинятися ним автоматично, та у суду відсутні підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від вчинення даних дій, отже і вимоги про скасування кадастрового номеру спірної ділянки та закриття поземельної книги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Міжрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо державної реєстрації від 29.05.2015 земельної ділянки площею 0,0463 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , місце розташування: АДРЕСА_1.

3. Зобов`язати Міжрайонне управління у Бердянському районі та м. Бердянську Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0463 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , місце розташування: АДРЕСА_1 .

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок присудити на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 07.06.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко