Справа № 200/7215/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 червня 2019 р. Справа №200/7215/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабіч С.І., ознайомившись з скаргу ОСОБА_1 до Державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Закірянова Олександра Вікторовича про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (особа яка подає скаргу (боржник)) звернувся до суду зі скаргою на Державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (зацікавлена особа) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.

Приписами статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Позовна заява може бути складена шляхом заповнення бланка позову, наданого судом.

З аналізу вищезазначених норм встановлено, що адміністративний процес ініціюється через подання адміністративного позову.

Отже, суд зазначає, що адміністративний позов, поданий відповідно до правил адміністративного судочинства, може бути підставою для відкриття провадження в адміністративній справі.

Між тим, судом встановлено, що скаржник звернувся до адміністративного суду зі скаргою до Державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Закірянова Олександра Вікторовича про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, як передбачено приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

В порушення зазначеної норми КАС України позивач звернувся до адміністративного суду не з адміністративним позовом, а зі скаргою на дії державного виконавця, яка не може бути підставою для відкриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини 1 статті 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в адміністративному процесі, відповідно до положень частини 1 статті 46 КАС України, є позивач та відповідач.

В порушення зазначених вимог КАС України позивачем в адміністративному позові зазначені «особа, яка подає скаргу (боржник)» та «зацікавлена особа». Суд зауважує, що положення КАС України не містять поняття «особа, яка подає скаргу (боржник)», «зацікавлені особи» серед учасників справи, у зв`язку із чим позивачу необхідно уточнити правовий статус сторін відповідно до приписів КАС України.

Крім цього, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 278 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Приписами частини 3 статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами статей 1, 2 Закону України Про судовий збір № 3674VI від 8 липня 2011 року (далі Закон № 3674), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно частини першої статті 3 Закону № 3674, судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Суд зазначає, що Закон № 3674 не передбачає можливості звільнення від сплати судового збору через скрутний матеріальний стан позивача.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Суд звертає увагу позивача на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 686/114/16-ц, положення Закону України "Про судовий збір" не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи; у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі "Kniat v. Poland", заява № 71731/01; п. 63- 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі "Jedamski and Jedamska v. Poland", заява № 73547/01).

При розгляді справ ЄСПЛ встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (справа "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia), заява № 26746/05). Крім того, на переконання ЄСПЛ, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (справа "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи (справа "ФК Мретебі проти Грузії" (FC Mretebi v. Georgia), заява № 38736/04).

Відповідно до статті 4 Закону № 3674 судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру справляється судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Законом України Про державний бюджет України на 2019 рік з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921 грн.

Отже, за подання даної позовної заяви позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Крім цього, згідно п., 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

В порушення вказаних норм позивачем у позовній заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача.

Крім цього, суд зазначає, що у позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи - відповідача, визначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Крім цього, згідно ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У позовній заяві позивач зазначає про те, що 20 травня 2019 року отримав постанову державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження ВП № 59032962 від 07 травня 2019 року, але підтвердження про отримання даної постанови до позовної заяви не додано.

Крім цього, відповідно ч. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Натомість таке письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав у позовній заяві відсутнє.

Відповідно до частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім того, суд зазначає, що на сьогодні також діє Національний стандарт України …Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003, затверджений наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 року № 55. Його положення поширюються на всі без винятку органи державної влади, місцевого самоврядування, а також на підприємства, установи, організації всіх форм власності (п. 1.1). Стандарт також містить вимоги до відмітки про засвідчення копій документів (п. 5.27).

Підсумовуючи положення цих нормативних документів, можна зробити висновок, що під час оформлення копій мають бути дотримані наступні основні правила.

По-перше, до суду можуть бути надані копії лише тих документів, оригінали яких знаходяться у сторони. Посилання на те, що оригінал знаходиться у розпорядженні позивача, є обов`язковим.

По-друге, відмітка має містити наступні реквізити: слова Згідно з оригіналом, найменування посади (за наявності), особистий підпис, прізвище та ініціали особи, дата засвідчення.

В порушення вказаних приписів, позивачем не зазначено особистого підпису, прізвища та ініціалів особи, яка засвідчила справжність копії, а також не вказано чи наявні у позивача оригінали доказів.

За приписами частини 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:

- оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн. або доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача.

- позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, а саме: реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача та ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та з визначенням відповідача у даній справі відповідно до вимог ч.3 ст. 287 КАС України.;

- письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- доказів, які підтверджують отримання 20.05.19 р. постанови державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження ВП № 59032962 від 07 травня 2019 року;

Керуючись Законом України Про судовий збір, статями 133, 160 - 161, 169, 171 - 172, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Закірянова Олександра Вікторовича про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк - 10 днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання суду:

- оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору в сумі 768,40 грн. (за реквізитами: р/р 4034, отримувач коштів: Слов`янське УК/м.Слов`янськ/22030101, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу за поданням адміністративного позову: Судовий збір за позовом (найменування позивача), Донецький окружний адміністративний суд) або доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача;

- позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, а саме: реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача та ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та з визначенням відповідача у даній справі відповідно до вимог ч.3 ст. 287 КАС України.;

- письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- доказів, які підтверджують отримання 20.05.19 р. постанови державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження ВП № 59032962 від 07 травня 2019 року;

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Бабіч С.І.