Справа № 440/4735/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 р.Справа № 440/4735/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці в Кіровоградській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, повний текст складено 15.03.19 року по справі № 440/4735/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці в Кіровоградській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2018 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови №КР 3033/42/АВ-ТД-ФС від 05.12.2018.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на порушення інспектором порядку інспектування, а також на невідповідність встановленого ним порушення дійсним обставинам справи стосовно допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом або розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2019р. адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці в Кіровоградській області №КР3033/42/АВ-ТД-ФС від 05 грудня 2018 року про накладення штрафу в розмірі 111690,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управлінням Держпраці в Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що з висновками, викладеними судом у рішенні не погоджується. Вважає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. Вказує, що ОСОБА_2 допущена до роботи продавцем продовольчих товарів ФОП ОСОБА_1 , з 01.11.2018 без повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу, без укладання трудового договору, без проходження медичного огляду та видання наказу про прийом на роботу. Пояснень ФОП Зимовець не надано. Виходячи з вищевикладеного, інспекційним відвідуванням ФОП ОСОБА_1 встановлено допущення ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, що є порушенням вимог ст.21 і 24 КЗпПУ Порядку повідомлення фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, затвердженого Постановою КМУ від 17.06.2015 №413. Тобто, пояснення ОСОБА_2 від 16.11.2018 (які надані представником об`єкта відвідування з метою уникнення відповідальності за порушення трудового законодавства) не спростовують пояснення ОСОБА_2 від 13.11.2018. Оскільки, всі обставини свідчать, що ОСОБА_2 ще не буда ознайомлена з наказом про прийняття її на роботу, не укладала та не підписувала трудовий договір з ФОП ОСОБА_1 до початку проведення інспекційного відвідування. Адже, саме в цей день 13.11.2018 вже після виявлення інспектором праці вказаного порушення (допуск до роботи працівника без укладення трудового договору) складались наказ, трудовий договір, повідомлення про прийняття працівника на роботу ОСОБА_2 (яке доставлено в електронній формі до центрального рівня ДПС України 13.11.2018 в 14:43:56 год., що підтверджується квитанцією №1). З огляду на викладене просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі № 440/4735/18 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Розгляд справи просить провести за відсутності відповідача.

Від позивача, ФОП ОСОБА_1 , до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що з доводами відповідача не погоджується. Зазначає, що в апеляційній скарзі не зазначено, які порушення норм матеріального та процесуального права були допущені судом першої інстанції при винесенні рішення.

Також від представника позивача, до суду надійшла заява про врахування нового доказу по справі.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підставі наказу Управління Держпраці у Кіровоградській області від 13.11.2018 №1632 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 13.11.2018 №1632/02.8, враховуючи службову записку ОСОБА_3 від 13.11.2018, головним державним інспектором Кривенко І.В. проведено з 13.11.2018 14:00 год. по 14.11.2018 16:30 інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_4 за адресою здійснення діяльності АДРЕСА_1 , магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1".

За результатами інспекційного відвідування складено акт від 14.11.2018 №КР3033/42/АВ, в якому зафіксовано виявлене порушення законодавства про працю, а саме ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а також Порядку повідомлення фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, затвердженого постановою КМУ від 17.06.2015 № 413.

Згідно детального опису виявленого порушення у акті зазначено, що 13.11.2018 о 14:00 год. під час інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_4 обов`язки продавця продовольчих товарів виконувала ОСОБА_2 , яка надала письмові пояснення та вказала, що працює у ФОП ОСОБА_1 на посаді продавця продовольчих товарів з 01 листопада 2018 року без укладення трудового договору з режимом роботи з 08:00 до 17:00 перерва на обід з 12:00 до 13:00, вихідні дні - субота та неділя, тобто підпорядкована правилам внутрішнього трудового розпорядку.

Інспектором праці під час проведення відвідування була здійснена спроба зв`язатися з ФОП ОСОБА_1 за телефонним номером, який визначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у графі "Інформація про здійснення зв`язку з фізичною особою підприємцем" тел.1: НОМЕР_1 , але номер виявився не дійсним.

Представник ФОП ОСОБА_5 ОСОБА_6 , зателефонувавши повідомила, що ФОП Зимовець надасть всі документи стосовно ОСОБА_2

Направлення на проведення інспекційного відвідування вручено представнику ОСОБА_6 (довіреність від 17.11.2015).

Під час інспекційного відвідування по електронній пошті інспектору надано трудовий договір від 13.11.2018, який укладено з ОСОБА_2 , наказ №ЗКВ00000104 від 12.11.2018 про її прийняття на роботу з 13.11.2018, яке надіслано до органів фіскальної служби 13.11.2018 о 14.43 (квитанція № 1).

Таким чином, за висновком інспектора, ОСОБА_2 була допущена до роботи продавцем продовольчих товарів ФОП ОСОБА_1 з 01.11.2018 без повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу, без укладення трудового договору, без проходження медичного огляду та видання наказу про прийом на роботу. Пояснень ФОП ОСОБА_1 не надано.

Акт інспекційного відвідування від 14.11.2018 №КР3033/42/АВ підписано представником ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 17.11.2015 з відміткою "з актом не згідна, акт підписаний із зауваженнями, які будуть надані 16.11.2018".

16.11.2018 вищевказаним представником ОСОБА_6 подано заперечення на акт інспекційного відвідування до яких додатково додано копію трудового договору від 13.11.2018 між ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , копію наказу №ЗКВ00000104 від 12.11.2018 про її прийняття на роботу з 13.11.2018, а також копію медичної книжки ОСОБА_2 .

До цих же заперечень додано пояснення ОСОБА_2 , де вона зазначає, що пояснення 13.11.2018 писала перебуваючи в шоковому стані. При відповіді на питання перевіряючої з якого терміну вона працює в магазині відповіла, що з 01 листопада 2018, однак при відповіді на це питання не зрозуміла яку саме інформацію від неї вимагають надати, чи коли вона почала приходити до магазину з метою дізнатися коли буде можливість працевлаштуватися на роботу на посаду продавця чи про фактичний початок роботі на посаді продавця продовольчих товарів. Повідомила, що насправді працює на вказаній посаді з13.11.2018.

05.12.2018 Управлінням Держпраці у Кіровоградській області винесено постанову про накладення штрафу №КР3033/42/АВ/ТД-ФС, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні" (надалі - Порядок №295).

Відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 295 форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Підстави проведення інспекційного відвідування встановлені в пункті 5 Порядку №295, відповідно до приписів якого інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Пунктом 8 Порядку №295 встановлено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

В той же час абзацом другим вищевказаного пункту передбачено, що про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Як зазначено відповідачем в відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі інспекційне відвідування ФОП Зимовець К .В . проводилося саме з питань виявлення неоформлених трудових відносин, а тому інспектор вважала, що завчасне повідомлення об`єкта відвідування могло завдати шкоди інспекційному відвідуванню, а тому користуючись своїм правом не повідомляла позивача про назване відвідування завчасно.

Стосовно доводів позовної заяви, щодо невручення позивачу чи її уповноваженій особі направлення та наказу на проведення вказаного заходу перед його початком суд зауважує, що пунктом 9 Порядку №295 встановлено обов`язок інспектора праці під час проведення інспекційного відвідування пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Згідно відзиву відповідача направлення про проведення інспекційного відвідування від 13.11.2018 №1632/02.8 вручене представнику позивача ОСОБА_6 , у зв`язку з перебуванням позивача за кордоном.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом не встановлено в діях відповідача порушень порядку інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1

Крім того, уповноваженими особами позивача інспектора фактично було допущено до перевірки, оскільки йому надавалися запитувані ним документи та відповідні пояснення.

Суд зазначає, що особа, яка вважає порушеними порядок і підстави призначення перевірки, має захищати свої права через недопуск посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск відбувся, предметом розгляду в суді може бути лише суть виявлених порушень законодавства, за дотриманням якого слідкують органи контролю.

Щодо незгоди позивача із суттю виявленого інспектором порушення, суд вважає за необхідне вказати наступне.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 21 КЗпП України, трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною першою статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 24 КЗпП України).

Нормами Порядку повідомлення фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, затвердженого постановою КМУ від 17.06.2015 №413, установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів:

- засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису;

- на паперових носіях разом з копією в електронній формі;

- на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Тож з аналізу вищевказаних норм слідує, що необхідною умовою для встановлення порушення юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

З матеріалів справи, судом встановлено, що висновок про наявність вищеописаного порушення у ФОП ОСОБА_1 було складено у зв`язку з письмовими поясненнями ОСОБА_2 , яка власноручно зазначила у них, що працює на цьому місці з 01.11.2018 без укладення трудової угоди, а також не наданням інспектору укладеного трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, в момент виїзду інспектора за місцем, у зв`язку з чим інспектор має сумнів у достовірності в подальшому наданих документах.

В той же час матеріали справи містять копію письмових пояснень ОСОБА_2 від 16.11.2018, написаних на ім`я інспектора, згідно яких ОСОБА_2 з 01.11.2018 по 12.11.2018 декілька разів приходила до магазину "Маркет-Опт" з метою дізнатися про наявність вакантних міст, та 12.11.2018 написала заяву про прийняття її на посаду продавця продовольчих товарів. Після цього було складено наказ від 12.11.2018, а 13.11.2018 укладено трудовий договір із ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, відповідач не заперечує, що під час інспекційного відвідування по електронній пошті інспектору надано трудовий договір від 13.11.2018, який укладено з ОСОБА_2 , наказ №ЗКВ00000104 від 12.11.2018 про її прийняття на роботу з 13.11.2018, яке надіслано до органів фіскальної служби 13.11.2018 о 14.43 (квитанція № 1).

З урахуванням вищезазначеного та того, що самі посилання відповідача на наявність пояснень ОСОБА_2 від 13.11.2018р. достеменно не можуть свідчити про факт роботи ОСОБА_2 з 01.11.2018 по 12.11.2018, який заперечується позивачем, ФОП ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції критично оцінює даний доказ відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем інших доказів, які б підтверджували факт допуску ОСОБА_2 до роботи продавця з 01.11.2018 по 12.11.2018 включно відповідачем в акті не зазначено та суду не надано.

Стосовно дня інспекційного відвідування 13.11.2018, коли інспектором зафіксовано означене порушення суд зазначає наступне.

16.11.2018 уповноваженим представником позивача ОСОБА_6 . інспектору надано наказ від 12.11.2018 №ЗКВ0000014 про прийняття на роботу ОСОБА_2 , трудовий договір №41 від 13.11.2018 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, копію медичної книжки та копію трудової книжки НОМЕР_2 , яка містить запис від 13.11.2018 про прийняття на роботу продавцем продовольчого товару за трудовим договором №41 від 13.11.2018.

Згідно запису №11 в трудовій книжці ОСОБА_2 , остання прийнята на роботу продавця продовольчих товарів за трудовим договором від 13.11.2018 №41 (наказ від 12.11.2018 №8.

Таким чином на момент проведення інспекційного відвідування порушень відносно працівника ОСОБА_2 не було.

Відтак, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Таким чином, з урахуванням частини другу статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт порушення ФОП ОСОБА_1 частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, зокрема, не встановлено та не доведено факту фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) за період з 01.11.2018 по 12.11.2018.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 допушена до роботи з 01.11.2018р. без повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу, без укладення трудового договору, без проходження медичного огляду та видання наказу про прийняття на роботу, колегія суддів зазначає наступне.

Дані посилання відповідача є помилковими, оскільки, як вже було зазначено вище позивачем надавалися відповідачу та надані до суду копія трудового договору від 13.11.2018 між ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , копію наказу №ЗКВ00000104 від 12.11.2018 про її прийняття на роботу з 13.11.2018, а також копію медичної книжки ОСОБА_2 .

Що стосується посилань відповідача на відсутність повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу, то дані посилання, з урахуванням вищенаведеного, не впливають на вирішення справи по суті.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання представника позивача в заяві про врахування нового доказу по справі, а саме на факт того, що ОСОБА_2 була допитана в якості свідка по справі № 440/4562/18, оскільки в даній справі ОСОБА_2 в якості свідка не допитувалась. Крім того, колегія суддів зазначає, згідно наказу Управління Держпраці у Кіровоградській області від 13.11.2018 №1632 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 13.11.2018 №1632/02.8, враховуючи службову записку ОСОБА_3 від 13.11.2018, головним державним інспектором Кривенко І.В. проведено з 13.11.2018 14:00 год. по 14.11.2018 16:30 інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_4 за адресою здійснення діяльності АДРЕСА_1 , магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Тобто проведення перевірки доручено головному державному інспектору Кривенко І.В .

Проте згідно Акту інспекційного відвідування від 14.11.2018 №КР3033/42/АВ іспекційне відвідування проведено головним державним інспектором Кривенко І.В. та начальником відділу праці та соціально - трудових відносин УПСЗН Онуфріївської РДА Пуголовкіною Наталією Миколаївною.

Зазначений акт містить підписи Кривенко І.В . та Пуголовкіної Н. М.

Колегія суддів зазначає, що начальник відділу праці та соціально - трудових відносин УПСЗН Онуфріївської РДА Пуголовкіна Наталія Миколаївна в наказі Управління Держпраці у Кіровоградській області від 13.11.2018 №1632 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 13.11.2018 №1632/02.8 відсутня.

Теж саме стосується й направлення на проведення інспекційного відвідування № 1632/02,8 від 13.11.2018р., відповідно до якого проведення інспекційного відвідування доручено Кривенко І.В.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що у начальника відділу праці та соціально - трудових відносин УПСЗН Онуфріївської РДА Пуголовкіної Наталії Миколаївни були відсутні підстави проведення перевірки позивача., а у Кривенко І.В. відповідно було відсутнє право проводити перевірку з ОСОБА_9 та відповідно складати акт перевірки.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши складені під час перевірки та за її результатами документи, суд дійшов висновку, що перевірку проведено особою, у якої було відсутнє право на її проведення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 року по справі № 440/4735/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 10.06.2019 року