Справа № 821/440/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/440/18
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії відповідачів відносно припинення нарахування та виплати позивачу пенсійного забезпечення з квітня 2017 року протиправними та зобов`язати відповідачів здійснити негайне нарахування та виплату належних позивачу пенсійних виплат за період з дати припинення нарахування та виплати, тобто з квітня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що фінансування витрат на виплату та доставку пенсій провадиться на всій території України незалежно від надходжень та соціально-економічного стану. Позивач зазначає, що ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не містить такої підстави для припинення виплати пенсії на яку посилаються відповідачі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позовні вимоги було задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за інвалідністю з 01.04.2017 року; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за інвалідністю; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість пенсії за віком з 01.04.2017 року. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Обставини справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки МСЕК №430714 від 09.07.2015 року позивачу встановлено III групу інвалідності безстроково з 01.06.2015 року.

Відповідно до довідки № НОМЕР_2 від 23.09.2016 року, виданої посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Місцем фактичного проживання зафіксовано: АДРЕСА_2 . Пенсія виплачена до 01.04.2017 року.

ОСОБА_1 перебував на обліку в Бахмутському об`єднаному УПФУ Донецької області до червня 2017 р. Пенсія виплачена до 01.04.2017 року.

Виплата пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 року була призупинена (згідно звірки з даними управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради та управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутського району) постановою КМУ № 595 від 07.11.2014 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам, організаціям Донецької та Луганської областей", Постановою КМУ №509 від 01.10.2014 " Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ", постановою КМУ №365 від 08.06.2016 "Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", постановою КМУ №136 від 18.02.2016 "Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації...".

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позов в частині, суд першої інстанції виходив з того, що припинення виплати пенсії позивачу відбулося без належних підстав та не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 серпня 2003 № 1058-IV.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 серпня 2003 № 1058-IV.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності, а тому спірні правовідносини регулюються положеннями пенсійного законодавства, зокрема, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 серпня 2003 № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Частиною 1 та 3 статті 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Положеннями статті 49 Закону 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; (Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

З аналізу наведених положень вбачається, що виключно з таких підстав особі може бути припинено виплату пенсії за віком.

Разом з тим, з матеріалів справи, а також відзиву на позов, вбачається, що позивачу була припинена виплата пенсії, зокрема, на підставі Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08 червня 2016 року № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Також, пенсійним органом було зазначено, що пенсіонери з населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження мають право на одержання пенсії за умови переміщення в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення та взяття на облік, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З даною довідкою пенсіонер має право звернутися до територіального підрозділу Пенсійного фонду України в населеному пункті, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Пенсія та заборгованість такому пенсіонеру будуть виплачені в повному обсязі.

Водночас, припинення виплати пенсії з вказаних підстав не узгоджується з підставами для припинення виплати пенсії, передбаченими статтею 49 Закону 1058-IV, а тому є протиправним.

Також, посилання відповідача на порядок виплати пенсії пенсіонерам з населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, колегія суддів вважає недоцільним, оскільки позивач після виїзду з м.Горлівка вже був взятий на облік в м.Бахмут, Донецька область та йому виплачувалась пенсія до 01.04.2017 року.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 7 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII) для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

З наведеного та в контексті спірних правовідносин вбачається, що, зокрема, пенсійне забезпечення позивача повинно здійснюватись у відповідності до норм спеціального законодавства України, яким по відношенню до даної справи є Закон 1058-IV.

Також, колегія суддів вважає, що вказані підстави для припинення виплати пенсії є безпідставними та не можуть застосовуватись в даних спірних правовідносинах з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно до статті 1 Закону 1058-IV пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до довідки № НОМЕР_2 від 23.09.2016 року, виданої посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.

Також, позивач є пенсіонером та отримував пенсію по інвалідності.

З аналізу наведеного вбачається, що позивач має одночасно два правові статуси, а саме: внутрішньо переміщеної особи, статус якої регламентовано, зокрема, Законом № 1706-VII та постановою КМУ від 08 червня 2016 року №365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а також статус пенсіонера, який отримує пенсію за віком, чий статус регулюється Законом 1058-IV та Законом України Про пенсійне забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що в контексті спірних правовідносин вказані правові статуси існують паралельно, отже повинні регламентуватись окремо та на підставі окремих відповідних спеціальних правових норм, а тому припинення виплати пенсії за віком, що призначена без урахування статусу позивача, як внутрішньо переміщеної особи, однак на підставі законодавства, що регулює правовідносини в сфері обов`язків, прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб є помилковим.

Додатково колегія зазначає, що навіть в разі втрати позивачем статусу внутрішньо переміщеної особи, така особа не позбавляється права на пенсійне забезпечення та отримання пенсії за віком, які гарантується Конституцією України.

Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за інвалідністю з 01.04.2017 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за інвалідністю; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість пенсії за віком з 01.04.2017 року.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Потапчук В.О. Семенюк Г.В.