Справа № 640/21876/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 травня 2019 року 17:47 № 640/21876/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., за участю секретаря судових засідань Прокопенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національного антикорупційного бюро України, Директора Національного антикорупційного бюро України Ситника Артема Сергійовича

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

за участі представників сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

від відповідача 1 - Сотник А.М.,

від відповідача 2 - не з`явився

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного антикорупційного бюро України, Директора Національного антикорупційного бюро України Ситника Артема Сергійовича, в якому просить:

- визнати протиправними дії Національного антикорупційного бюро України щодо надання доручень і вказівок старшому детективу - керівнику Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_1 про здійснення ним особистого досудового розслідування кримінальних проваджень;

- визнати протиправними дії Національного антикорупційного бюро України з проведення відносно старшого детектива - керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_1 службового розслідування, ініційованого наказом від 02 серпня 2018 року №154;

- визнати протиправної бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України Ситника Артема Сергійовича щодо не вирішення скарги ОСОБА_1 №04/21503-01 від 09 листопада 2018 року в порядку статті 11 Закону України "Про державну службу" відносно кримінальних проваджень №0001053, №0000113 та зобов`язати розглянути скаргу ОСОБА_1 №04/21503-01 від 09 листопада 2018 року по суті та прийняти по ній обґрунтоване рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що розпорядженням директора Національного антикорупційного бюро України від 20 червня 2018 року №1280-р його поновлено на посаді старшого детектива - керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів з 02 серпня 2017 року та передано для здійснення досудового провадження кримінальні провадження, за результатом ознайомлення з якими позивач дійшов висновку про необхідність створення слідчих груп для вчинення процесуальних дій. У зв`язку з викладеним, він, позивач, звертався з доповідними записками про створення слідчих груп, за результатом розгляду яких, йому неодноразово надавались вказівки та доручення про особисте здійснення досудового розслідування та вчинення процесуальних дій. Вказане, на думку позивача, свідчить про порушення його прав визначених Кодексом законів про працю, Законом України «Про державну службу», оскільки має місце вимога виконувати обов`язки не передбачені Посадовою інструкцією старшого детектива -керівника відділу підрозділу детективів Головного підрозділу детективів, затвердженої директором Національного антикорупційного бюро України 01 березня 2017 року.

Додаткового позивач вказує, що наказом директора Національного антикорупційного бюро України від 02 серпня 2018 року №154 призначено проведення службового розслідування відносно нього, позивача, проте такий наказ не містить підстав проведення службового розслідування, що, на думку позивача, свідчить про безпідставність та протиправність проведеного такого розслідування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 січня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов представник Національного антикорупційного бюро України зазначив, що позивач наділений правами та обов`язками слідчого в розумінні норм Кримінального процесуального кодексу України, Положення про Головний підрозділ детективів Національного бюро та посадової інструкції ОСОБА_1 під час здійснення досудового розслідування та мав процесуальний статус слідчого у кримінальних провадженнях № 0000011, № 0000036, № 0000113, № 0001053, № 0000604, № 0000538 на час надання вказівок та доручень керівниками органу досудового розслідування Стецюком ЯМ. та Філоненком Т.М. Керівник Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро Стецюк Я.М. та заступник Керівника Третього Підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Філоненко Т.М., маючи процесуальний статус керівника органу досудового розслідування і надаючи ОСОБА_1 вказівки та доручення у зазначених кримінальних провадженнях діяли в межах наданих повноважень та відповідно до вимог Кримінального процесуального законодавства, Законів України «Про державну службу», «Про Національне антикорупційне бюро України» та в інтересах швидкого і повного здійснення досудового розслідування. Додаткового представник Національного антикорупційного бюро України вказав, що надані позивачу вказівки та доручення останнім не оскаржено до слідчого судді в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Оскільки позивачем порушено строк визначений частиною 1 статті 11 Закону України «Про державну службу» на оскарження фактів викладених у скарзі, листом від 28 листопада 2018 року №01-0435-01/44322 позивача повідомлено про залишення скарги без розгляду.

При цьому, представник Національного антикорупційного бюро України зазначив, що при призначенні та проведенні службового розслідування відповідачі діяли відповідно до норм статей 63, 64 Закону України «Про державну службу», статті 28 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» та Інструкції про порядок проведення службового розслідування стосовно працівників Національного антикорупційного бюро України, затвердженої наказом Директора Національного бюро від 23 жовтня 2015 року № 4.

Директор Національного антикорупційного бюро України Ситник Артем Сергійович також заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов, з якого вбачається, що ОСОБА_1 наділяється правами та обов`язками слідчого в розумінні норм Кримінального процесуального кодексу України, Положення про Головний підрозділ детективів Національного бюро та посадової інструкції ОСОБА_1 під час здійснення досудового розслідування. Здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень ОСОБА_1 одноособово не є порушенням кримінального процесуального законодавства та законодавства про державну службу, оскільки в силу частини 2 статті 38 Кримінального процесуального кодексу України допускається здійснення досудового розслідування одноособово одним слідчим, що на думку директора Національного антикорупційного бюро України Ситника Артема Сергійовича свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Додаткового Директор Національного антикорупційного бюро України Ситник Артем Сергійович зазначив, що при прийнятті наказу від 02 серпня 2018 року №154 він діяв відповідно до норм статей 63, 64 Закону України «Про державну службу», статті 28 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» та Інструкції про порядок проведення службового розслідування стосовно працівників Національного антикорупційного бюро України, затвердженої наказом Директора Національного бюро від 23 жовтня 2015 року № 4.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року у справі призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, представник Національного антикорупційного бюро України заперечував проти задоволення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України, Директора Національного антикорупційного бюро України Ситника Артема Сергійовича в частині позовних вимог про визнати протиправними дії Національного антикорупційного бюро України щодо надання доручень і вказівок старшому детективу - керівнику Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_1 про здійснення ним особистого досудового розслідування кримінальних проваджень залишено без розгляду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Розпорядженням директора Національного антикорупційного бюро України А. Ситника від 20 червня 2018 року №1280-р на виконання рішення Окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року по справі №826/10608/17 та додаткового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року по справі №826/10608/17 ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого детектива - керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів з 02 серпня 2017 року.

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_1 мав процесуальний статус слідчого у наступних кримінальних провадженнях: з 30 липня 2018 року до 23 листопада 2019 року № 0000036; з 19 жовтня 2018 року до 16 січня 2019 року №0000011; з 23 жовтня 2018 року до 23 січня 2019 року № 0000113; з 24 жовтня 2018 року до 16 січня 2019 року № 0001053; з 10 липня 2018 року до 23 січня 2019 року № 0000538; з 30 липня 2018 року до 15 січня 2019 року № 0000604.

Наказом директора Національного антикорупційного бюро України від 02 серпня 2018 року №154 «Про проведення службового розслідування» відповідно до наказу від 23 жовтня 2015 року №4 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування стосовно працівників Національного антикорупційного бюро України», підставі доповідної записки керівника Управління внутрішнього контролю Національного бюро Осипчука Р.С. від 01 серпня 2018 року №13/15171 та відповідно до Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» наказано провести службове розслідування щодо старшого детектива - керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_1 за фактами недодержання законодавства про державну службу, антикорупційного законодавства, розголошення інформації з обмеженим доступом, а також порушення вказаним працівником Національного бюро норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування.

За результатом проведеного на підставі наказу від 02 серпня 2018 року №154 службового розслідування складений висновок №01/23918-ДСК від 17 грудня 2018 року, відповідно до якого в діяльності старшого детектива-керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_1 у відповідності до частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», частини 4 статті 28 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» містяться ознаки дисциплінарних проступків у вигляді: порушення Присяги державного службовця; порушення правил етичної поведінки державних службовців; дії, що шкодять авторитету державної служби; невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; недотримання правил внутрішнього службового розпорядку.

Також, з матеріалів справи вбачається, що листом від 28 листопада 2018 року директором Національного антикорупційного бюро України Ситника Артема Сергійовича залишено без розгляду скаргу позивача від 09 листопада 2018 року.

Розпорядженням директора Національного антикорупційного бюро України від 28 грудня 2018 року №2432-р скасовано розпорядження директора Національного антикорупційного бюро України А. Ситника від 20 червня 2018 року №1280-р «Про поновлення на посаді ОСОБА_1» з 26 грудня 2018 року, ОСОБА_1 вважається таким, якому припинено державну службу та якого звільнено з посади старшого детектива - керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 01 серпня 2017 року.

Незгода позивача з проведенням службового розслідування на підставі наказу від 02 серпня 2018 року №154 та залишенням без розгляду його скарги від 09 листопада 2018 року зумовила звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» від 14 жовтня 2014 року №1698-VII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1698-VII) визначено правові основи організації та діяльності Національного антикорупційного бюро України.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1698-VII передбачено, що Національне антикорупційне бюро України (далі - Національне бюро) є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.

Завданням Національного бюро є протидія кримінальним корупційним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1698-VII керівництво діяльністю Національного бюро здійснює його Директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1698-VII з метою попередження, виявлення та розслідування правопорушень у діяльності працівників Національного бюро у складі його центрального управління діє підрозділ внутрішнього контролю. Рішенням Директора Національного бюро у складі територіальних управлінь Національного бюро можуть створюватися підрозділи внутрішнього контролю. Підрозділи внутрішнього контролю підпорядковуються безпосередньо еректору Національного бюро.

Пунктом 6 частини 4 статті 28 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1698-VII передбачено, що підставою для притягнення працівника Національного бюро до дисциплінарної відповідальності є інші підстави, передбачені Законом України «Про державну службу» для працівників Національного бюро, які є державними службовцями, або Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України для працівників Національного бюро, які є особами начальницького складу.

Механізм проведення службового розслідування стосовно працівників Національного антикорупційного бюро України - осіб начальницького складу, державних службовців та інших працівників, які працюють за трудовими договорами в Національному бюро визначається Інструкцією про порядок проведення службового розслідування стосовно працівників Національного антикорупційного бюро України, затвердженою Наказом Директора Національного антикорупційного бюро України від 23 жовтня 2015 року №4 (зі змінами та доповненнями; далі - Інструкція).

Згідно пункту 2 Інструкції, службове розслідування проводиться, зокрема, з підстав недодержання законодавства про державну службу, антикорупційного законодавства.

Одночасно абзацом 17 пункту 2 Інструкції визначено, що у разі встановлення Управлінням внутрішнього контролю Національного бюро підстав, за наявності яких може бути проведене службове розслідування, зазначені підстави разом з пропозиціями Управління внутрішнього контролю Національного бюро щодо доцільності проведення службового розслідування відображаються у доповідній записці на ім`я Директора Національного бюро або особи, яка виконує його повноваження.

Службове розслідування відносно працівників Національного бюро проводиться Управлінням внутрішнього контролю Національного бюро (пункт 3 Інструкції).

За змістом пункту 4 цієї Інструкції, рішення про проведення службового розслідування оформлюється наказом Директора Національного бюро, в якому зазначається: підстава проведення службового розслідування; мета проведення службового розслідування.

Згідно пункту 9 Інструкції, висновок за результатами службового розслідування погоджується Керівником Управління внутрішнього контролю та затверджується Директором Національного бюро.

У висновку, зокрема, зазначається: факти і суть подій, які стали підставою для проведення службового розслідування; факти які стали відомі у ході проведення службового розслідування; документи та обставини, які підтверджують чи спростовують зазначені факти та події та можуть свідчити про наявність або відсутність в діях працівника правопорушення або дисциплінарного проступку; висновки щодо необхідності розгляду результатів службового розслідування Дисциплінарною комісією Національного бюро або вжиття інших заходів; інші відомості, необхідні для прийняття рішення за результатом розгляду матеріалів службового розслідування. З матеріалів справи вбачається, що доповідною запискою Керівника Управління внутрішнього контролю Осипчука Р.С. від 01 серпня 2018 року № 13/15171 за результатами розгляду доповідних записок Керівника Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Стецюка Я.М. від 26 липня 2018 року № 04/14650-01 та від 27 липня 2018 року № 04/14769-01 перед Директором Національного бюро порушено питання про проведення службового розслідування щодо працівника Національного бюро ОСОБА_1 за фактами недодержання законодавства про державну службу, антикорупційного законодавства, розголошення інформації з обмеженим доступом, а також порушення вказаним працівником Національного бюро норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування.

Як вказано вище, Директором Національного бюро Ситником А.С. відповідно зазначеної доповідної записки Керівника Управління внутрішнього контролю видано наказ від 02 серпня 2018 року № 154 «Про проведення службового розслідування» за фактами недодержання ОСОБА_1 законодавства про державну службу, антикорупційного законодавства, розголошення інформації з обмеженим доступом, а також порушення вказаним працівником Національного бюро норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування та доручено провести службове розслідування Управлінню внутрішнього контролю.

Отже, при призначенні службового розслідування наказом від 02 серпня 2018 року № 154 «Про проведення службового розслідування» Директор Національного антикорупційного бюро України Ситник А.С. діяв в межах повноважень, визначених Законом України від 14 жовтня 2014 року №1698-VII, та відповідно до згадуваних норм Інструкції за наявності підстав, визначених такою Інструкцією.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 09 листопада 2018 року позивач звернувся до Директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А.С. зі скаргою в порядку статті 11 Закону України «Про державну службу» та вимогою створити комісію для перевірки викладених у скарзі фактів.

Зі змісту скарги позивача від 09 листопада 2018 року вбачається, що Третім відділом детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів, до складу якого входить один позивач, здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень №0001053, №0000604, №0000538, №0000113, №0000011, №0000036. За результаті вивчення матеріалів окремих кримінальних проваджень позивачем встановлено, що існує потреба в проведенні значної кількості слідчих та процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, позивачем надано керівнику Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Стецюку Я.М. ряд пропозицій, в тому числі щодо включення до складу слідчих груп названих кримінальних проваджень додаткових осіб з числа детективів.

За результатом розгляду пропозиції позивача від 05 жовтня 2018 року, 07 листопада 2018 року заступником керівника Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Філоненком Т.М. позивачу надіслано доручення №04/21240-04, погоджене Стецюком Я.М., стосовно припинення порушень Закону України «Про державну службу» та Кримінального процесуального кодексу України.

Листом від 28 листопада 2018 року директором Національного антикорупційного бюро України Ситником А.С. залишено без розгляду скаргу позивача від 09 листопада 2018 року.

За змістом статті 10 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1698-VII, до працівників Національного бюро належать особи начальницького складу, державні службовці та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Національному бюро.

Оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених законом до підслідності Національного бюро, а також в інших справах, витребуваних до Національного бюро прокурором, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування працівниками Національного бюро, проводять старші детективи та детективи Національного бюро, які є державними службовцями.

На службу до Національного бюро приймаються на конкурсній, добровільній, контрактній основі громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Кваліфікаційні вимоги до професійної придатності визначаються Директором Національного бюро. Призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро, крім призначення на посади першого заступника та заступників Директора Національного бюро.

Трудові відносини працівників Національного бюро регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На спеціалістів Національного бюро, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України «Про державну службу». Посади спеціалістів Національного бюро відносяться до відповідних категорій посад працівників апарату міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, їх територіальних органів у порядку, встановленому законодавством.

Отже, позивач перебуваючи на посаді старшого детектива є державним службовцем у розмінні Закону України від 14 жовтня 2014 року №1698-VII.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII).

Основні обов`язки державного службовця визначені статтею 8 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII, серед яких, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 62 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII, державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону.

Одночасно пунктами 1, 2 частини 1 статті 16 Закон України від 10 грудня 2015 року №1698-VII визначено, що Національне бюро, зокрема: здійснює оперативно-розшукові заходи з метою попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також в оперативно-розшукових справах, витребуваних від інших правоохоронних органів;, здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також проводить досудове розслідування інших кримінальних правопорушень у випадках, визначених законом.

З системного аналізу викладеного вбачається, що здійснення оперативно-розшукової діяльності та досудового розслідування у кримінальних провадженнях слід віднести до основних обов`язків детектива як держаного службовця.

Так, судом встановлено, що при здійсненні досудового розслідування у кримінальних провадженнях №№0001053, 0000604, 0000538, 0000113, 0000011, 0000036 ОСОБА_1 надавався процесуальний статус слідчого з 24 жовтня 2018 року, 30 липня 2018 року, 10 липня 2018 року, 22 жовтня 2018 року, 24 липня 2018 року, 17 липня 2018 року відповідно.

Відповідно до частин 1, 3 статті 11 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII у разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.

У скарзі державний службовець може вимагати від керівника державної служби утворення комісії для перевірки викладених у скарзі фактів.

Керівник державної служби зобов`язаний не пізніше 20 календарних днів з дня отримання скарги надати державному службовцю обґрунтовану письмову відповідь (рішення).

Оскільки названі кримінальні провадження передані позивачу для здійснення досудового розслідування у період липень-жовтень 2018 року, отже позивач не міг не усвідомлювати свого обов`язку вчиняти процесуальні дії у таких кримінальних провадженнях, проте відповідних скарг до Директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А.С. не подавав.

З огляду на викладене, висновок директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А.С. про порушення позивачем строку оскарження, визначеного статтею 11 Закону №1698-VII, на думку суду є обґрунтованим.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Як зазначено вище, розпорядженням директора Національного антикорупційного бюро України від 28 грудня 2018 року №2432-р скасовано розпорядження директора Національного антикорупційного бюро України А. Ситника від 20 червня 2018 року №1280-р «Про поновлення на посаді ОСОБА_1» з 26 грудня 2018 року, ОСОБА_1 вважається таким, якому припинено державну службу та якого звільнено з посади старшого детектива - керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 01 серпня 2017 року.

Отже, станом на час вирішення справи позивач є таким якому припинено державну службу та якого звільнено з посади, а тому оскаржувані дії та рішення не порушують права позивача та не створюють для нього обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування правомірності своїх дій та рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про не обґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко

Повний текст рішення виготовлено 06 червня 2019 року