Справа № 160/8312/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8312/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимовій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року (головуючий суддя Кучма К.С.)

у справі № 160/8312/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, сплативши різницю між належними (перерахованими) розміром пенсії та фактично сплаченим, починаючи з 23.10.2017 з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно обчислено розмір пенсії позивача із пониженням його індивідуального коефіцієнту страхового стажу з 1,35 % (0,83588) до 1 % (0,51167), тим самим зменшивши розмір його пенсії до 6806,53 грн., замість належних до виплати - 11159,71 грн. Такі дії відповідача призвели до значного зниження розміру пенсії, порушення його прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносин величина оцінки одного року страхового стажу повинна застосовуватися у розмірі 1,35%, оскільки у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог. В апеляційній скарзі зазначає, що мало місце переведення позивача з одного виду пенсії на інший в межах одного закону, отже підстави для застосування величини оцінки одного року страхового страху в розмірі 1,35% відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання позивач повідомлений судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 3-ї групи з 12.01.2017, що підтверджується повідомленням про результати огляду МСЕК від 12.01.2017 та довідкою до акту огляду МСЕК №650627 від 23.01.2018 (а.с.9-10).

З 12.01.2017 позивачу призначено пенсію по інвалідності у розмірі 50% пенсії за віком, як інваліду 3-ї групи, відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Пенсію позивачу обчислено з врахуванням наступних показників: страховий стаж 34 роки 2 місяці 23 дні, з яких 17 років і 9 місяців за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України; заробітна плата для розрахунку пенсії - 12 962,97 грн.; доплата за понаднормовий стаж 26 років - 324,22 грн.; індивідуальний коефіцієнт страхового стажу для обчислення пенсії - 0,83588, обчислений з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, відповідно до вимог ст.25 Закону №1058-ІV (в редакції станом на 12.01.2017). Розмір пенсії позивача по інвалідності у розмірі 50% пенсії за віком станом на 12.01.2017 склав 5 579,86 грн. (а.с.67).

23.10.2017 ОСОБА_1 з огляду на досягнення віку 50 років та наявний трудовий стаж, що дає право на призначення пенсії згідно з п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

На підставі заяви позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яку обчислено із застосуванням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсію за віком позивачу призначено із застосуванням коефіцієнту оцінки трудового стажу у розмірі 1%, внаслідок чого індивідуальний коефіцієнт страхового стажу для обчислення пенсії склав 0,51167, розмір заробітної плати для розрахунку пенсії було встановлено у розмірі 12848,54 грн. В результаті застосування відповідачем коефіцієнту оцінки трудового стажу у розмірі 1%, замість 1,35%, розмір призначеної позивачу пенсії за віком склав 6806,53 грн. (0,51167 х 12 848,54).

Не погоджуючись із застосуванням даного коефіцієнту оцінки трудового стажу при призначені пенсії за віком, позивач неодноразово звертався відповідача із заявами про перерахунок пенсії, але у задоволені вимог відповідачем було відмовлено (а.с.18-24).

Відмовляючи у застосуванні коефіцієнту оцінки трудового стажу, при призначені пенсії за віком у розмірі 1,35%, відповідач посилався на те, що застосування такого коефіцієнта при переведені з одного виду пенсії на інший не передбачено відповідно ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим законом призначалися наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вперше пенсію позивачу призначено 12.01.2017 відповідно до ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV по інвалідності у розмірі 50% пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

За правилами ч.3 ст33 вказаного Закону №1058-ІV, в редакції на час призначення позивачу пенсії, непрацюючі інваліди II групи, визнані інвалідами після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та інваліди III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Отже, на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах (23.10.2017) позивачу була призначена пенсія по інвалідності, вже обчислена за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

Частиною третьою статті 45 цього Закону (у редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI) встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, за загальним правилом вказаної норми показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Оскільки з 23.10.2017 позивача за його заявою переведено на пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в спірному випадку має місце переведення з одного виду пенсії на інший згідно з положеннями ч.3 ст. 45 Закону № 1058-ІV, а не призначення нового виду пенсії.

11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV доповнено пунктом 4-3 (застосовується з 1 жовтня 2017), згідно якому пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Приймаючи до уваги, що пенсія по інвалідності призначена позивачу до набрання чинності Законом №2148-VIII, з 01.10.2017 органом Пенсійного фонду правомірно розмір пенсії перераховано відповідно до вказаної норми п.4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно абз. 1 п. 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що приписами пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону регламентовано питання застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, при призначенні пенсії у період з 01.10.2017 по 31.12.2017, тобто первинному призначенні пенсії відповідно до Закону №1058-ІV.

В спірному випадку з 12.01.2017 по 22.10.2017 позивач отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону №1058-ІV, а з 23.10.2017 за поданою позивачем заявою його було переведено на інший вид пенсії за цим же Законом - пенсію за віком, що, як вірно зазначено відповідачем, спростовує доводи позивача про призначення йому з 23.10.2017 пенсії за Законом №1058-ІV вперше, тому правові підстави для застосування оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% відсутні.

Стосовно посилання суду першої інстанції на приписи ч.1 ст.25 Закону №1058-ІV «Коефіцієнт страхового стажу», згідно яким для визначення коефіцієнту страхового стажу використовується показник величини оцінки одного року страхового стажу (у відсотках) і який за період участі тільки в солідарній системі дорівнює 1,35%, апеляційний суд зазначає, що судом фактично використано редакцію ст.25 Закону №1058-ІV, що діяла до 01.10.2017.

На час звернення позивача із заявою про (призначення) переведення на пенсію за віком 23.10.2017 стаття 25 Закону №1058-ІV зазнала змін у відповідності із наведеним вище Законом №2148-VIII, а саме: величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках) за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування дорівнює 1%.

Отже, застосування судом першої інстанції норми ч.1 ст.25 Закону №1058-ІV, яка на час спірних правовідносин не діяла, є помилковим.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 160/8312/18 скасувати, прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко