Справа № 802/652/17-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/652/17-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

06 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ ОСОБА_2 , КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

03 жовтня 2018 року Могилів-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання відповідач зазначив, що рішення суду відповідачем на даний не виконане, що призводить до дефіциту бюджету Пенсійного фонду України, враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого листа збіг, просив задовольнити заяву.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у задоволенні заяви Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у адміністративній справі №802/652/17-а за позовом Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

26 квітня 2016 року Могилів-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 зайво виплачену пенсію у сумі 17388,13 грн. на рахунок Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Рішення набрало законної сили 23.06.2017 року.

Виконавчий лист, за заявою стягувача, виданий 19.10.2017 року, в той час як строк пред`явлення його до виконання встановлено 24.09.2017 року.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, керувався тим, що заявник у поданій заяві не зазначив поважних причин, які об`єктивно перешкоджали позивачу вчасно звернутися за отриманням виконавчого листа.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, Могилів-Подільське об`єднанане управління Пенсійного фонду України Вінницької області подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що суд першої інстанції не з`ясував, чому управління звернулося з заявою про отримання виконавчого листа 18.10.2018 року, а лише вказав на такий факт, при цьому не звернувши уваги, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду від 31.05.2017 року в добровільному порядку.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В розумінні статті першої Закону України "Про виковначе провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016 р., виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто право на примусове виконання рішення в особи, на користь якої винесено рішення, виникає з моменту набранням таким рішенням законної сили, в разі його невиконання в добровільному порядку, а подача заяви до суду про видачу виконавчого документа та подальше звернення із цим документом в органи виконавчої служби є процедурою, встановленою законодавцем: завершальною стадією судового провадження та способом реалізації права на примусове виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання ПРОТЯГОМ ТРЬОХ МІСЯЦІВ.

Відповідно до частини 6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно з частиною першою статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина друга статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, підставою для видачі судом виконавчого листа є заява стягувача, а підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.

Отже, стягувач має право на поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання за умови, якщо пред`явити цей документ до виконання вчасно йому завадили поважні причини.

Вирішуючи питання щодо визнання поважними причин пропуску строку, суд повинен перевірити, чи пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, чи поважні причини такого пропуску, що було підставою несвоєчасного звернення за виконанням судового рішення.

Поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення певної процесуальної дії в межах строків, установлених законодавством.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, які не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Зазначене є суттєвою перешкодою в реалізації права на звернення осіб, на користь яких ухвалено рішення, до відповідних органів для виконання такого рішення, а також поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як встановлено з матеріалів справи, рішення у даній справі набрало законної сили 23.06.2017 року.

До суду із заявою про видачу виконавчого листа стягувач звернувся лише 18.10.2017 року, тобто, вже на час звернення із даною заявою строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі №802/652/17-а закінчився.

При цьому з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання Могилів-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області звернулося лише 03.10.2018 року, тобто через проміжок часу, що в чотири рази перевищує строк пред`явлення виконавчого листа, визначений законом.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що з часу набрання рішенням у справі № 802/652/17-а законної сили та до моменту звернення пенсійного органу до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою про видачу виконавчого листа у справі № 802/652/17-а, а так само до моменту звернення до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, існували будь-які обставини, що об`єктивно перешкоджали вчасно отримати виконавчий лист та звернути його до виконання.

Тобто, будь-яких доказів на підтвердження доводів заявника щодо визнання причин пропуску цього строку поважними заявником не надано та матеріали адміністративної справи таких не містять.

З моменту набрання рішенням законної сили протягом тривалого часу питанням виконання судового рішення пенсійний орган не цікавився.

Зазначене свідчить лише про неналежне ставлення заявника до своїх прав та обов`язків, як учасника справи.

Таким чином, оскільки заявником не наведено поважних причин, які заважали йому вчасно отримати та пред`явити до виконання виконавчий лист протягом періоду з 23.06.2017 року по 03 жовтня 2018 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що поважною причиною пропуску цього строку є небажання боржника добровільно виконати рішення суду, слід відхилити як необґрунтовані, оскільки для виконавчих листів у даній категорії судових рішень встановлені скорочені строки пред`явлення до виконання. Зазначені норми діяли більше року до моменту ухвалення рішення суду.

Відтак державний орган повинен був бути не лише обізнаним про їх положення, а і спрямовувати свою діяльність таким чином, щоб вчасно отримати виконавчий лист та звернути його до виконання.

Відтак покликання скаржника на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив і повно не з`ясував обставини, які зумовили пропуск строку колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не містять аргументів, що підтверджують поважність причин пропуску встановленого законом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні заяви.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 червня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.