Справа № 398/966/19
Суддя: Крімченко С. А.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/966/19
Провадження №: 2-а/398/45/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" червня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Крімченко С.А.,

за участю секретаря Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії в режимі відеоконференції з Ленінським районним судом м. Кіровограда справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Кіровоградській області Фомуляєва Антона Володимировича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Кіровоградській області Фомуляєва А.В. , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП , про скасування постанови серії НК №690388 від 14.03. 2019 року про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.03.2019 року поліцейським роти № 3 батальйону УПП в Кіровоградській області Фомуляєвим А.В відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої, він позивач, перевищив встановлену швидкість руху, порушивши п.12.9(б) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, вказане в постанові не відповідає дійсності, оскільки 14.03.2019 року він рухався в безперервній колоні автомобілів на мосту через залізничну колію, яка йде від смт.Пантаївка до с.Веселе. Швидкість руху його автомобіля при цьому була не більше 60км/год. В цей час його автомобіль зупинив працівник поліції та повідомив, що він перевищив встановлену швидкість руху в 50 км/год. Однак, в тому напрямку, в якому він рухався, жодного знаку обмеження швидкості руху не було. Як потім виявилось, знак знаходився на відстані 100 метрів праворуч його виїзду, а тому, відповідно, він не міг його бачити.

Крім того, позивач посилається на та, що використаний відповідачем для визначення швидкості руху прилад використовувався не в автоматичному режимі, а тримався інспектором в руках, тобто керувався у ручному режимі.

Також позивач вважає протиправним розгляд поліцейським справи на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням відповідного органу. Вказане позбавило його, позивача, можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватись правовою допомогою, тощо.

Зазначає, що відповідач не врахував рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року при винесенні даної постанови.

Враховуючи викладене, вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №690388 від 14.03.2019 року, яку складено відносно нього, є незаконною та підлягає скасуванню.

23.04.2019 року від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого останній зазначає, що суть правопорушення, викладена ним в постанові про накладення адміністративного стягнення від 14.03.2019 року відносно ОСОБА_1 , відповідає дійсності. Дане правопорушення було зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20 № ТС003091» та підтверджується роздруківкою файлу з пристрою, на якому, зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 48? 4018.56"N і географічна довгота 32? 5634.71"Е місця події. Географічні координати є загальнодоступною інформацією, тому не потребують доказування на загальних підставах. Даний вимірювальний пристрій має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року №UA-MI/1-2903-2012, його зареєстровано в держаному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки чинне до 25.09.2019 року.

Транспортний засіб позивача був зупинений на законних підставах. Після чого він, відповідач, у встановленому порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, представився, тобто оголосив особу, яка розглядає дану справу. Позивачу було роз`яснено суть скоєного ним правопорушення, ознайомлено з даними, які були зафіксовані на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20 № ТС003091».

Крім того, позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та положення ст.ст.268, 307, 308 КУпАП, витяг яких додатково надруковано на зворотній частині постанови про накладення адміністративного стягнення. При цьому, позивач жодного письмового чи усного клопотання щодо бажання скористатись правовою допомогою чи іншим правом, як під час підготовки так і під час розгляду справи не заявив.

Вказану постанову негайно після розгляду справи було вручено позивачу, про що свідчить підпис останнього в самій постанові.

Відеозапис розгляду справи свідчить про те, що позивач вів себе агресивно, намагався образити поліцейських, вважав накладення стягнення несправедливим, при цьому жодних заяв щодо будь-яких порушень з боку працівниками поліції, не заявляв.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в адміністративному позові,В засіданні зазначив, що на автодорозі, де його зупинили працівники поліції , постійно змінюються дорожні знаки.Надав суду фотознімки, здійснені в різний час на автодорозі, де складався протокол.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, подав до суду відзив на позов. В засіданні зазначив, що позивач їхав зі швидкістю 78 км/год, перевищив допустиму швидкість на 28 км/гол. При винесенні постанови позивач будь-яких клопотань не заявляв, на місці при винесенні постанови ображав працівників поліції.На місці зупинки позивача останнім часом траплялися ДТП через порушення водіями швидкісного режиму і тому ними здійснювалося патрулювання саме на даній ділянці дороги.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача -управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП не визнала позов, зазначивши, що встановлення дорожніх знаків віднесено до компетенції служби автомобільних доріг.Позивач на місці винесення постанови не погоджувався з адміністративним стягненням, а не фактом вчинення адміністративного правопорушення. Тому вважає доводи позивача безпідставними.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №690388 від 14.03.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в сумі 255 грн., оскільки він цього ж дня о 09год. 36хв. на 25 км автомобільному шляху М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварено, в зоні дії дорожніх знаків 3.29(обмеження максимальної швидкості 50км/год) та 1.3.1(декілька поворотів) керував автомобілем «CHERY AMULET», державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 78 км/год, чим порушив п.12.9(б) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Частиною1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію"визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Діяльність співробітників поліції щодо виявлення адміністративних правопорушень, притягнення осіб, винних у їх вчиненні до адміністративної відповідальності регулюється КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч. 2ст. 258КУпАП.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 3ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

В Рішенні Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 , на яке посилається позивач в позовній заяві, зазначено, що: «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Пунктом 2.3 вказаного Рішення передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа № К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року (№ в ЄДРСРУ 62469310).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 14.07.2015 року №596-VІІ внесено зміни до ст.258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.,

Однак, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені частиною першою статті 122 КУпАП, належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого статті 258 КУпАП, виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.01.2018 року( справа К/9901/5952/18).

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно доЗакону України «Про дорожній рух» встановлюютьПравила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 12.9 ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість , зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 , 12.7 на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29» Обмеження максимальної швидкості», 3.31 « Зона обмеження максимальної швидкості2 або на транспортному засобі, на якому встановлений розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» п.30.3 ПДР.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Даючи правову оцінку доводам позивача щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд враховує наступне.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 №ТС003091, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача марки «CHERY AMULET», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 78 км/год. Вказана обставина також підтверджується і відповідним відеозаписом з приладу TruCam.

З відеозапису, переглянутого в судовому засіданні, видно, що позивач не оспорював що перевищив швидкість, а неодноразово наголошував на тому що працівники поліції зупинили його , а не автомобіль ( коштовну іномарку), який рухався поперед нього.Позивач вів себе нетактовно по відношенню до працівників поліції. На місці винесення постанови не зазначав , що був відсутній знак обмеження швидкості. Проти встановленого правопорушення заперечував не позивач, а особа, яка була разом з ним.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Суд враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року №UA-MI/1-2903-2012, його зареєстровано в держаному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки чинне до 25.09.2019 року.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України, які зафіксовані лазерним вимірювачем Trucam LTI 20/20 TC 003091.

Отже, відповідачем , як уповноваженою особою Національної поліції, було правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КпАП України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що винесена постанова є законною та такою, що не підлягає скасуванню, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 122, 222, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 72, 90, 194, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Кіровоградській області Фомуляєва Антона Володимировича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Поліцейський роти № 3 батальйону УПП в Кіровоградській області Фомуляєв Антон Володимирович, місцезнаходження: м.Кропивницький, вул.Юрія Бутусова,22-б.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП , місцезнаходження: м.Кропивницький, вул.Юрія Бутусова,22-б, .

Суддя