Справа № 260/723/19
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

10 червня 2019 рокум. Ужгород№ 260/723/19

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Дору Ю.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви Громадської організації "ЕКОСФЕРА" до Ужгородської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація "ЕКОСФЕРА" звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської міської ради, яким просить: поновити пропущений з формальних підстав строк на звернення до суду за захистом порушених прав та суспільних інтересів; визнати протиправним і скасувати рішення Ужгородської міської ради V скликання від 04.09.2009 року за № 1221 "Про затвердження проектів землеустрою, технічних паспортів та містобудування обгрунтувань земельних ділянок, які передбачені для продажу у власність на конкурентних засадах (на умовах аукціону)" щодо відведення земельних ділянок у провулку Мостовому, поз.1, площею 0,20 га, поз. 2, площею 0,06 га, поз. 3, площею 0,11 га, для комерційної діяльності.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року відповідно до статті 169 КАС України вказану позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Вказану ухвалу суду вручено позивачу 05.06.2019 року, про що наявний підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

05 червня 2019 року представником позивача подано заяву на усунення недоліків позовної заяви, зокрема надано: оригінал доказу сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. та копії усіх доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи. Окрім цього, на виконання вказаної ухвали суду, позивачем надано докази перебування земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 : НОМЕР_3 : НОМЕР_4 : НОМЕР_5 ; : НОМЕР_6 :0111 у власності фізичних осіб.

Відповідно до викладеного, недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі суду від 29 травня 2019 року позивачем усунено вчасно.

Разом з тим, на підставі поданих позивачем доказів, суддею встановлено, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункт 1 частини 1 статті 4 КАС України надає визначення поняттю «адміністративна справа», у відповідності до якого такою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з дефініцією, наданою в пункті 2 частини 1 статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається статтею 19 КАС України. Відповідно до пункту 1 частини першої вказаної статті юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суддя зазначає, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах публічно-владних управлінських функцій.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить суд визнати протиправним і скасувати рішення Ужгородської міської ради V скликання від 04.09.2009 року за № 1221 "Про затвердження проектів землеустрою, технічних паспортів та містобудування обгрунтувань земельних ділянок, які передбачені для продажу у власність на конкурентних засадах (на умовах аукціону)" щодо відведення земельних ділянок у провулку Мостовому, поз.1, площею 0,20 га, поз. 2, площею 0,06 га, поз. 3, площею 0,11 га, для комерційної діяльності.

Суддею встановлено, що на підставі вказаного рішення затверджено проекти землеустрою, технічні паспорти та містобудівельні обґрунтування земельних ділянок, які передбачені для продажу у власність на конкурентних засадах (на умовах аукціону) в тому числі, у провулку Мостовий поз.1,2,3, де поз.1 земельна ділянка кадастровий номер - НОМЕР_1 ; поз.2 земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_7 ; поз.3 - земельна ділянка за кадастровим номером - НОМЕР_8 . Як вбачається з матеріалів позовної заяви вказані земельні ділянки перебувають у приватній власності фізичних осіб. Зокрема, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , земельні ділянки за кадастровим номером НОМЕР_7 та НОМЕР_8 належать на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Отже, предметом оскарження в даній справі є рішення органу місцевого самоврядування, яке вважається реалізованим, та на підставі якого в подальшому набули право власності на земельні ділянки фізичні особи (майнові права).

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. За частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями 118, 122 ЗК України.

Таким чином, рішення органу місцевої влади у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання такого акта незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатом його реалізації у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 квітня 2019 року по справі №916/2864/17.

Ураховуючи, що у даному випадку позовні вимоги звернені на вирішення питання правомірності рішення Ужгородської міської ради на підставі якого виникли майнові права фізичних осіб, то цей спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У відповідності до ч. 5 ст. 170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Згідно з вимог ч. 6 ст. 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі наведеного, вважаю, що у відкритті провадження в даній адміністративній справі слід відмовити.

Так, у відповідності до вимог вищезазначеної норми, суддя роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 171, 243,248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ :

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Громадської організації "ЕКОСФЕРА" до Ужгородської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що дана справа підлягає розгляду загальними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України.

Суддя Ю.Ю. Дору