Справа № 580/649/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року справа № 580/649/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Салабай М.В.,

представника позивача - ОСОБА_9 (згідно з ордером),

представника відповідача - Савенко Ю.Н. (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

21.02.2019 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) подала у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління ДФС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул.Хрещатик, буд. 235; ) (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.10.2018, якими до неї застосовано штрафні санкції за порушення законодавства щодо патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів:

№ на суму 240013,95 грн.;

№ на суму 17000,00 грн.;

№ на суму 101,00 грн.;

№ на суму 11538,00 грн.;

№ на суму 10000,00грн.;

№ на суму 510,00 грн.;

№ на суму 510,00 грн.

Позов мотивований тим, що спірні рішення прийняті за відсутності податкового порушення. Зокрема, позивач стверджувала, що описані в акті перевірки порушення не підтверджені належними доказами, а факти непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО), продажу тютюнових виробів без марки акцизного податку, неоприбуткування готівкових коштів, наявності необлікованого товару та незабезпечення зберігання документів не доведені. Крім того вказує на відсутність правових підстав для проведення перевірки. Тому просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 26.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання. Установлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження для надання відзиву на позовну заяву. Вказану ухвалу позивач отримав 06.03.2019, а відповідач - 01.03.2019.

18.03.2019 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказував, що за наслідками перевірки діяльності позивача у магазині «Продукти» виявлено факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марки акцизного податку, без проведення операції через РРО та видачі фіскального чеку, в обґрунтування чого посилається на постанову суду у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також виявлено факти: продажу тютюнових виробів за ціною, вищою, ніж установлено законодавством; неоприбуткування готівкових коштів в касі від продажу товарів через РРО в магазині «Продукти»; не надано підтверджуючих документів на придбання, транспортування та зберігання 174 пачок цигарок, які знаходились у магазині «Продукти». Також під час перевірки магазину «Луна», в якому здійснює господарську діяльність позивач, не надано до перевірки Книгу обліку розрахункових операцій. Вказані факти підтверджено висновками акту перевірки та належними доказами.

29.03.2019 позивач подав суду відповідь на відзив за змістом аналогічну позову.

Ухвалою від 02.04.2019, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про виклик і допит в якості свідків продавців позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - та особисто позивача. Також суд ухвалив викликати та допитати в якості свідків службових осіб відповідача, які здійснювали перевірку: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

15.04.2019 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в якому, крім зазначеного у відзиві вказав, що доводи позивача про відсутність підстав для проведення перевірки є необґрунтованими, оскільки наказ про її проведення не є предметом цього спору.

17.04.2019 позивач надала суду письмові пояснення, в яких зазначила про необґрунтованість доводів відповідача щодо подання звітності використання РРО з нульовими показниками за період з 01.01.2016 до 01.10.2018, оскільки такі звіти подані лише 26.09.2016 та 03.05.2017. З цього приводу наголошувала про відсутності підстав для здійснення перевірки та, як наслідок, складення спірних рішень.

17.04.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті.

Заслухавши пояснення учасників справи та допитавши свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З даних ЄДРПОУ суд встановив, що позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 26.06.2015 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Має ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями в магазинах: «Продукти» (м. Черкаси, вул., Сурікова, 14а) та «Луна» (м. Черкаси , вул .Я.Галана/Смаглія).

На підставі наказу від 26.09.2018 №1804 службові особи відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . 28.09.2018 здійснили фактичну перевірку діяльності позивача з питань дотримання порядку розрахунків за товари, вимог з регулювання обігу готівки, наявності ліцензій за місцем провадження господарської діяльності у згаданому вище магазині «Продукти».

За її наслідками складений акт від 03.10.2018 №286/23/23/14/ (далі - Акт перевірки), в якому зафіксовано, що у вказаному магазині ревізорами здійснено придбання однієї пляшки горілки ТМ «Златогор» 0,5 л. за ціною 80 грн. та однієї пачки цигарок «Marvel blue» за ціною 21 грн. без марки акцизного податку на загальну суму 101 грн. Продавець отримала від перевіряючого готівкові кошти, видала товар, решту. Проте не видала розрахунковий документ (фіскальний чек). Також зазначено про факт реалізації пачки цигарок «Bond street» за ціною 33 грн. (тобто вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби). Також установлено факт неоприбуткування готівкових коштів від продажу товарів через РРО з номером у книгу обліку доходів за період з 05.01.2018 до 31.05.2018 на підставі Z-звітів на суму 48002,79 грн. До перевірки не було надано книгу РРО за період з 01.10.2015 до 01.07.2018.

Крім того, під час перевірки обліку товарних запасів установлено наявність неоприбуткованого товару - тютюнових виробів на загальну суму 5769,00 грн. Будь-яких документів на придбання, транспортування та зберігання товару не надано, про що складено відповідний акт від 28.09.2018, що підтверджується також допитом судом ревізорів.

Під час зазначеної перевірки складений акт від 03.10.2018 №76/23-002-14-072 ненадання документів (їх засвідчених копій), в якому зафіксовано ненадання на вимогу перевіряючих: книги обліку РРО №300139571 за період 2016-2018 роки, накладних, товарно-транспортних накладних (далі -ТТН), документів на придбання алкогольних напоїв та тютюнових виробів за липень-вересень 2018 року, договору оренди приміщення, трудових угод та наказів про прийняття найманих працівників на роботу.

На підставі зазначеного Акту перевірки відповідач прийняв спірні ППР про застосування штрафних санкцій від 29.10.2018:

№ на суму 240013,95 грн. за неоприбуткування у касі готівки;

№ на суму 17000,00 грн. за зберігання та реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку;

№ на суму 101,00 грн. за непроведення розрахункової операції через РРО;

№ на суму 11538,00 грн. за реалізацію товарів, які не обліковані за місцем зберігання та реалізації;

№ на суму 10000,00грн. за реалізацію тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін;

№ на суму 510,00 грн. за незабезпечення зберігання первинних облікових документів.

Також на підставі вищевказаного наказу від 26.09.2018 №1804 службові особи відповідача Тараненко І.Ю., ОСОБА_7 . 28.09.2018 здійснили фактичну перевірку діяльності позивача з питань дотримання порядку розрахунків за товари, вимог з регулювання обігу готівки, наявності ліцензій за місцем провадження господарської діяльності у згаданому вище магазині «Луна». За її наслідками складений акт від 03.10.2018 №287/23/23/14/, в якому зафіксовано, що під час перевірки перевіряючим не надано книги ОРО №р/1-р13.

На підставі зазначеного Акту перевірки податковий орган прийняв спірне ППР від 29.10.2018 № про застосування штрафних санкцій на суму 510,00 грн. за незабезпечення зберігання первинних облікових документів.

Суд звернув увагу, що зауважень до вказаних актів перевірок позивач не вказала. Приводом для видачі наказу на проведення зазначених перевірок визначено подання позивачем звітності з нульовими показниками. Оскільки позивач не заявила предметом спору цей наказ, доводи щодо відсутності підстав для проведення перевірки, незаконності дій та докази в заперечення таких фактів суд не врахував з огляду на межі заявлених позовних вимог.

За наслідками адміністративного оскарження спірні ППР залишені без змін.

Надаючи оцінку спірним рішенням суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо спірних ППР № та № суд врахував, що відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

П.44.3 ст.44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

На підставі п.85.2. ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 44.6. ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з п.44.5 ст.44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Із системного аналізу вищенаведених норм ПК України суд встановив обов`язок платника податку надання під час перевірки документів, які пов`язані з її предметом.

З цього приводу суд встановив, що на отримані письмові звернення відповідача від 28.09.2019 позивач станом на 18 год. 30 хв. 02.10.2018 не надав: книги обліку РРО за період 2016-2018 роки; накладних; ТТН; документів на придбання алкогольних напоїв та тютюнових виробів за липень-вересень 2018 року; договору оренди приміщення; трудових угод та наказів про прийняття найманих працівників на роботу, - про що складений акт від 03.10.2018 №76/23-002-14-072 ненадання документів (їх засвідчених копій). Крім того, 03.10.2018 складений акт №77/23-002-14-072 щодо ненадання позивачем КОРО №р/1-/р13.

Вказані акти оформлені як додатки до актів перевірки, на підставі яких прийняті спірні ППР. Отже, твердження позивача у запереченнях на відзив, що вони не є матеріалами перевірки, є безпідставними.

Факт ненадання вказаних вище документів підтверджений допитом ревізорів, що проводили вказану перевірку.

Таких документів позивач не надавала також під час адміністративного оскарження ППР.

П.121.1 ст.121 ПК України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

З аналізу наведених норм суд встановив, що нормами ПК України передбачено фінансову відповідальність платників податку за ненадання контролюючому органу під час проведення перевірки документів, що її стосуються.

Дослідивши матеріали податкової перевірки, заперечень позивача в порядку адміністративного оскарження ППР, допитавши свідків, суд встановив, що позивач не скористалася своїм правом надати додаткові документи для спростування висновків актів перевірок. Надані суду первинні документи та книга ОРО суд не врахував, оскільки документи під час податкової перевірки мають надаватися податковому органу, у тому числі до заперечень на акт перевірки або ППР. Водночас суд не втручається в дискреційні повноваження відповідача та не може підміняти судовий розгляд функціями фактичної податкової перевірки. Порушенням податкового законодавства вважається у тому числі факт не надання особам, що проводять податкову перевірку, відповідного бухгалтерського документа.

Отже, застосування штрафів згідно з п.121.1 ст.121 ПК України відповідає вимогам закону, а ППР № та № прийняті правомірно.

Щодо ППР № на суму 240013,95 грн. за не оприбуткування у касі готівки суд врахував таке.

Відповідно до п.6 ст.33 Закону України від 20 травня 1999 року №679-XIV «Про Національний банк України» визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій віднесено до повноважень НБУ.

Згідно з п.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148 (далі - Положення №148), суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Суб`єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

На підставі п.11 Положення №148 готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах фізичних осіб - підприємців, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх товарними чеками (квитанціями) і веденням книги обліку доходів і витрат (або книги обліку доходів), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат (або книзі обліку доходів) на підставі товарних чеків (квитанцій).

Відповідно до ст.2 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР) книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Абз.3 ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31 липня 2018 року (справа №813/2229/17), від 15 серпня 2018 року (справа №822/1985/17), від 24 жовтня 2018 року (справа №805/1735/16-а), яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України обов`язкова для врахування судом.

Під час допиту посадових осіб відповідача, які проводили вказану перевірку, суд з`ясував, що надана їм книга ОРО містила записи щодо оприбуткованої готівки магазину « Луна », водночас не містилося записів щодо готівки, отриманої під час ведення господарської діяльності позивачем в магазині «Продукти».

Надана позивачем в оригіналі книга ОРО містила записи щодо оприбуткованої готівки обох магазинів: перша половина щодо магазину «Луна», інша половина книги «Продукти». Дослідивши засвідчену копію книги ОРО, що додана до матеріалів перевірки як додаток до Акту перевірки, суд встановив, що вона не повністю відповідає оригіналу, наданому суду, оскільки в ній останній заповнений аркуш щодо обліку готівки не містить повної інформації, яка є в оригіналі такої книги. Тобто на момент податкової перевірки відсутні були записи про облік руху готівки на підставі фіскальних звітних чеків у магазині «Продукти».

Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд дійшов висновку про доведеність вчинення позивачем порушення порядку оприбуткування готівки (не включення записів про отриману готівку в магазині «Продукти» за період з 01.05.2018 до 31.05.2018 на загальну суму 48002,79 грн. у день їх фактичного одержання, у тому числі на момент проведення перевірки), за яке абзацом третім статті 1 Указу №436/95 передбачена відповідальність. Водночас застосування відповідачем за це штрафної санкції згідно з відповідним ППР № є правомірним, а позовна вимога про його скасування не підлягає скасуванню.

Щодо ППР № на суму 17000,00 грн. за зберігання та реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку суд врахував таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.107, 14.1.109 п.14.1 ст.14 ПК України, марка акцизного збору - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до п.226.3 ст.226 Закону виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.20, 23-24 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

На тютюнові вироби марки наклеюються: на пачки сигарет та цигарок серійного виробництва, сигар, сигарил, а також цигарок, упакованих у сувенірні коробки (незалежно від їх розміру), - у такій спосіб, щоб марки обов`язково розривалися під час відкривання; на тютюнові вироби в упаковці, що підлягає обгортанню у поліпропіленову плівку, - під плівку.

Ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Алкогольні напої та тютюнові вироби вітчизняного виробництва, марковані вітчизняними марками встановленого зразка, не можуть бути реалізовані підприємствами-виробниками на експорт та магазинам безмитної торгівлі.

Згідно з пунктом 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Отже, зберігання та реалізація тютюнових виробів без марки акцизного податку заборонена.

Допитавши ревізорів під кримінальну відповідальність та дослідивши Акт перевірки №286/23/23/14/, додатки до нього (у тому числі фіскальний чек) суд вважає підтвердженим факт продажу під час перевірки позивача у магазині «Продукти» однієї пачки цигарок «Marvel blue» за ціною 21 грн. без марки акцизного податку.

Вказане порушення під час розгляду справи доказами не спростоване.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Положеннями абз.16 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР встановлено, що у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Тому суд дійшов висновку, що ППР № є правомірним.

Щодо ППР № на суму 101,00 грн. за непроведення розрахункової операції через РРО суд врахував таке.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

В Акті перевірки позивача діяльності магазину «Продукти» зафіксовано факт продажу однієї пляшки горілки ТМ «Златогор» 0,5 л. за ціною 80 грн. та однієї пачки цигарок «Marvel blue» за ціною 21 грн. на загальну суму 101 грн. без проведення розрахунку та видачі продавцем розрахункового документа (фіскального чеку).

Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями позивача у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.09.2018 №127, постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 26.10.2018 у справі №712/12202/18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, показами ревізорів, які проводили перевірку. Допитані у судовому засіданні під кримінальну відповідальність в якості свідків позивач та продавець у магазині «Продукти» ОСОБА_3 також факт вказаного порушення не заперечували та не спростовували.

Пунктом 1 ст.17 Закону № 265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Суд врахував, що застосований згідно зі вказаним спірним ППР прийняте за повторне таке порушення. Повторність підтверджується узгодженим ППР від 07.05.2018 №000544057, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 1 грн. за невидачу розрахункового документу під час продажу товарів.

Тому суд дійшов висновку, що ППР № є правомірним.

Щодо ППР № на суму 11538,00 грн. за реалізацію товарів, які не обліковані за місцем зберігання та реалізації, суд врахував таке.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Ст.20 зазначеного Закону встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром), позаяк за відсутності облікованих товарів їх реалізація є неможливою та не відбувається.

Згідно з даними складеного під час перевірки акту зняття залишків товарних запасів у магазині « Продукти » від 28.09.2018 б/н, який підписаний без зауважень у т.ч. позивачем, у вказаному магазині знаходилось 174 пачки цигарок на загальну суму 5769,00грн. Жодних підтверджуючих документів на придбання та транспортування цих тютюнових виробів позивач ні під час перевірки, ні після її завершення до прийняття спірних рішень, а також під час адміністративного оскарження ППР не надала. Такі факти підтверджені допитом свідків: ревізорів та позивача. Тому надані суду позивачем копії податкових накладних на придбання тютюнових виробів суд не врахував, оскільки не може підміняти податкову перевірку під час судового вирішення спору. Крім того, не доведено, що ці документи стосувалися саме того товару, який був під час проведення податкової перевірки, та частково стосуються придбання товарів у роках, які не відповідають року податкової перевірки. Надані позивачем документи стосуються різного періоду придбання. Водночас відсутні належні, допустимі та достовірні докази, що виявлені товари під час перевірки позивача стосувалися саме них.

Тому суд дійшов висновку, що ППР № є правомірним.

Щодо ППР № на суму 10000,00грн. за реалізацію тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін, суд врахував таке.

На підставі ч.1 ст.11-1 Закону №481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Згідно з ч.13 ст.18 вказаного Закону за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів однієї власної назви, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких вказані різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими, ніж ті, що вказані на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках.

На підставі абз.14 ч.2 ст.17 цього ж Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

В Акті перевірки зазначено, що під час перевірки позивача у магазині «Продукти» зафіксовано факт реалізації пачки цигарок «Bond street» за ціною 33 грн. Тобто вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби.

Згідно з даними фіскального чеку позивача від 28.09.2018 сума вищевказаної операції становить 32 грн. Цю обставину підтвердила також допитана у судовому засідання в якості свідка продавець у магазині «Продукти» ОСОБА_3 . Допитані ревізори в якості свідків дали покази суду, що під час придбання цигарок продавець ОСОБА_3 видала чек на 32грн., проте не дала решти коштів, у зв`язку з чим вартість товару склала 33грн. Допитана ОСОБА_3 з приводу невидачі решти чітких показів не надала.

Надані відповідачем на підтвердження зазначеного факту фотографії вітрини магазина із зазначенням на пачці ціни 33 грн. не є належним доказом саме продажу цього товару за такою ціною, оскільки не відповідають ознакам належності, допустимості та достовірності. Ці фото не містять інформації про того, хто, де і коли їх виготовив, тому судом не враховані.

Оцінюючи встановлені обставини щодо вказаного порушення суд врахував, що діяльність позивача, яка підлягала перевірці відповідачем, обмежена господарською діяльністю. Видача фіскального чеку на суму коштів, що не перевищує максимальну роздрібну ціну, підтверджується належним доказом. Тобто здійснення торгівлі позивачем, як суб`єктом підприємницької діяльності, у цих правовідносинах правомірна. Водночас невидача решти коштів відноситься до бездіяльності та сфери відповідальності продавця і не є порушенням позивача вимог податкового законодавства.

Тому суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними, достовірними та допустимими доказами факту продажу позивачем тютюнових виробів за ціною вищою, від максимальних роздрібних цін, з огляду на що ППР № є протиправним і підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений згідно пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 100,00грн.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 29.10.2018 № про застосування штрафу на суму 10000,00грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 100,00грн. (сто гривень 00 копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 10.06.2019