Справа № 855/147/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/147/19 Суддя - доповідач - Костюк Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

за участю представників відповідача: Ющенка О.О.;

Краснощока А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданого його представником - ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови Центральної виборчої комісії від 04.06.2019 року №934 в частині відмови в реєстрації кандидатом в народні депутати України, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника - ОСОБА_2 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії (далі - відповідач, ЦВК) про визнання протиправною та скасування постанови Центральної виборчої комісії від 04.06.2019 року №934 в частині відмови в реєстрації кандидатом в народні депутати України ОСОБА_1, зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що 04.06.2019 року Центральною виборчою комісією неправомірно винесена постанова за № 934 «Про відмову в реєстрації в народні депутати України ОСОБА_1, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №211 на позачергових виборах народних депутатів України від 21 липня 2019 року.».

Позивач зазначає, що основними причинами зазначеної вище відмови є те, що ОСОБА_1 не може вважатися таким, що безперервно проживав на території України в межах періоду з 21 липня 2017 року до 21 липня 2018 року в розумінні Закону України «Про громадянство України» та в автобіографії не зазначено відомостей про адресу місця проживання і склад сім`ї, посаду та місце роботи.

Дані висновки відповідача вважає такими, що не відповідають дійсності, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, грубо порушують його конституційні права тому просить визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії від 04.06.2019 року №934 «Про відмову в реєстрації в народні депутати України ОСОБА_1, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №211 на позачергових виборах народних депутатів України від 21 липня 2019 року.».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року було відкрито провадження за даним адміністративним позовом, встановлено відповідачу строк на подачу відзиву, встановлено строк для їх подання і призначено справу до судового розгляду на 07 червня 2019 року о 13:00 год.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 06 червня 2019 року, на електронну адресу Шостого апеляційного адміністративного суду вх.20603 о 18:29 подано клопотання про перенесення судового засідання.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що представник позивача та позивач не можуть прийняти участь в судовому засіданні, так як у представника позивача на дану дату та час має судове засідання в Київському районному суді м. Харкова по кримінальній справі, а позивач знаходиться до 10.06.2019 року закордоном, тому просить перенести судове засідання на 10 червня 2019 року після 14 години.

Перевіривши подане клопотання представника позивача, суд вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді передбачено ст. 223 КАС України.

При цьому даною статтею передбачено підстави для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 223 КАС України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 205 цього Кодексу.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їхні представники.

Надаючи оцінку зазначеному клопотанню суд зазначає, що подане представником позивача клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із участю у розгляді кримінальної справи, не обґрунтоване та не підтверджене доказами перебування ОСОБА_2 в іншому судовому засіданні, тому причини неявки не визнаються судом поважними.

З огляду на те, що розгляд зазначеної в клопотанні справи не перешкоджає подальшому перегляду даної адміністративної справи та виходячи з правил ч. 1 ст. 223, ч.2 ст.205 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні та зазначає те, що розгляд даної справи відбувається у скорочені строки, визначені ст. 273 КАС України.

Відповідно до ч.10 ст.273 КАС України, суд вирішує адміністративні справи, визначені цією статтею, у дводенний строк після надходження позовної заяви. Адміністративні справи за позовними заявами, що надійшли до дня голосування, вирішуються судом у дводенний строк, але не пізніше ніж за дві години до початку голосування. Адміністративні справи за позовними заявами, що надійшли у день голосування, вирішуються судом до закінчення голосування. Адміністративні справи за позовними заявами, що надійшли у день голосування, але після закінчення голосування, вирішуються судом у дводенний строк після надходження позовної заяви.

Так, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року відкрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07 червня 2019 року об 13 год. 00 хв.

Телефонограмою від 07 червня 2019 року об 17:30, за на номер , представника позивача особисто повідомлено про день, час та місце судового засідання у справі.

З огляду на викладене вище та у зв`язку із розглядом даної справи в скорочені строки, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про перенесення судового засідання на 10 червня 2019 року після 14 години задоволенню не підлягає.

Представником Центральної виборчої комісії, 07 червня 2019 року, через канцелярію суду Шостого апеляційного адміністративного суду вх. №20630 о 12:01 подано відзив на адміністративний позов разом із додатками, в якому відповідач просить відмовити в його задоволенні, зазначаючи, що приймаючи постанову від 4 червня 2019 року № 934 «Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 211 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» ЦВК діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, вказана постанова є законною, а підстави для визнання її протиправною і скасування відсутні.

Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників відповідача, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши сторін та їх представників, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.05.2019 року ОСОБА_1 , подав заяву до Центральної виборчої комісії, про самовисування разом з іншими документами щодо реєстрації його кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №211 на позачергових виборах народних депутатів України від 21 липня 2019 року (а.с. 23).

Телефонограмою від 31.05.2019 року, переданою головним консультантом відділу забезпечення діяльності членів Комісії Секретаріату Центральної виборчої комісії Дудник Ю.Ю. 31.05.2019 року о 18 год. 50 хв. ОСОБА_1 повідомлено про недоліки автобіографії, поданої ним разом з заявою про самовисування (а.с.78-79).

02.06.2019 року позивачем подано до відповідача виправлену автобіографію кандидата у народні депутати України (а.с. 24, 25,21-22).

Розглянувши подані позивачем документи, 04.06.2019 року ЦВК прийнято постанову №934 «Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 211 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.» (а.с.19-20).

Підставами відмови ЦВК, визначено:

- вибуття особи, висунутої кандидатом у депутати, за межі України для проживання чи з метою отримання політичного притулку (п. 4 ч. 1 ст. 60 Закону України);

- виявлення обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом у народні депутати України, права бути обраною депутатом відповідно до статті 9 Закону, а саме не проживання кандидата у депутати в Україні протягом останніх п`яти років (п. 7 ч. 1 ст. 60 Закону України);

- відсутності документа, зазначеного у ч. 2 ст. 55, ч.1 ст. 60 Закону України).

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Правове регулювання даних правовідносин врегульовано Конституцією України та Законом України «Про вибори народних депутатів України» від 17.11.2011 року № 4061-VI (далі - Закон України).

Щодо відмови в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 у з підстав відсутності безперервного проживання позивача на території України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 Конституції України, ч. 1 ст. 9 Закону народним депутатом України може бути обрано громадянина України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України, народним депутатом України може бути обраний громадянин України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.

Цим передбачається наявність більш глибокого розуміння та усвідомлення депутатом економічних, політичних, соціальних проблем державного та суспільного розвитку України.

Тобто, положення Конституції України та Закону встановлюють обмежувальні умови для осіб, які балотуються в народні депутати України щодо їх права бути обраними на виборну посаду. Однією з таких умов є ценз осілості - проживання особи в України протягом останніх п`яти років. За змістом ст. 9 Закону України, це період, який передує дню проведення виборів.

Частина 2 ст. 9 Закону України, встановлює, зокрема, що проживання в Україні за цим Законом означає: 1) проживання на території в межах державного кордону України; 2) перебування на судні, що перебуває у плаванні під Державним Прапором України; 3) перебування громадян України у встановленому законодавством порядку у відрядженні за межами України в закордонних дипломатичних установах України, міжнародних організаціях та їх органах; 4) перебування на полярній станції України; 5) перебування у складі формування Збройних Сил України, дислокованого за межами України.

Таким чином, Законом України установлено перелік критеріїв визначення проживання в Україні, що використовуються для цілей Закону.

Разом з тим, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 1 ст. 33 Конституції України).

Таким чином, положення ч. 2 ст. 76 Конституції України та ч.2 ст. 9 Закону України не передбачають необхідності фізичного перебування особи на території України всі 365 (366) днів на рік протягом п`яти останніх перед днем виборів років.

У свою чергу Закон України «Про громадянство України» визначає безперервне проживання на території України як проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів, та встановлює, що не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України (абз. 11 ст. 1).

Умови визначення місця постійного проживання фізичної особи встановлені Податковим кодексом України, п. 14.1.213 ст. 14 якого передбачено, що у разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні.

У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Зазначені акти передбачають, що проживання на території України більшість днів відповідного річного періоду вважається проживанням особи в Україні. Тобто, фактичною умовою для розгляду особи такою, що проживає в Україні, є необхідність знаходження такої особи на території України більше 183 днів протягом кожного річного періоду.

За таких обставин системний аналіз законодавства в контексті вимог ч. 2 ст. 76 Конституції України та ч. 1 ст. 9 Закону України свідчить, що для визнання факту проживання в Україні протягом останніх п`яти років, громадянин має перебувати на її території абсолютну більшість (більше 183) днів кожного із цих п`яти річних періодів, які йдуть підряд та безпосередньо передують дню виборів.

Аналогічна правова позиція викладення в ухвалі Конституційного Суду України по справі № 2-2/2002 від 14 березня 2002 року, в якій досліджувалося питання необхідності тлумачення Конституційним Судом України статті 127 Конституції в частині визначення поняття «проживання громадянина в Україні не менш як десять років».

Стаття 17 зазначеного Закону України встановлює перелік загальних повноважень Комісії, серед яких: забезпечення дотримання передбачених Конституцією та законами України принципів і засад виборчого процесу, здійснення контролю за додержанням вимог законодавства України про вибори.

Таким чином, ЦВК має право здійснити перевірку щодо осіб, які балотуються кандидатами у народні депутати України, на відповідність вимогам ст. 76 Конституції України та ст.. 9 Закону України.

У зв`язку з цим, керуючись ст.. 2, ч.2 ст. 3, ст.. 17, п. 1 ч.3 ст. 29 Закону України «Про Центральну виборчу комісію», ЦВК звернулася до Державної прикордонної служби України з проханням надати інформацію щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років осіб, висунутих кандидатами у народні депутати України, зокрема ОСОБА_1

Суд звертає увагу на те, що за інформацією щодо перетинання державного кордону України, наданою Державною прикордонною службою України, протягом періоду з 21 липня 2017 року до 21 липня 2018 року виїзди ОСОБА_1 за межі України в сумі за зазначений період становили більше 180 днів, а саме - 274 дні, що підтверджується наданою для огляду у судовому засіданні представником відповідача довідкою Державної прикордонної служби України.

Зазначає, що дотримання конституційної вимоги щодо п`ятирічного строку проживання в Україні (цензу осілості) має бути доведено самим кандидатом у народні депутати України шляхом зазначення відповідних обставин в поданих документах.

Також, вказує на те, що в автобіографії, поданій ОСОБА_1 для його реєстрації кандидатом у народні депутати України, та в інших документах відсутня інформація щодо його перебування за межами території України у зв`язку з службовим відрядженням, навчанням, відпусткою або лікуванням за рекомендацією відповідного медичного закладу.

Окрім зазначеного, суд зазначає, що до Центральної виборчої комісії ОСОБА_1 не подано жодних документів, які б підтверджували факт його проживання на території України протягом останніх п`яти років до дня виборів з врахуванням його поїздок за кордон, так як і не надано підтвердження реєстрації його місця проживання на території України.

Та звертає увагу на надані пояснення представника відповідача, що за даними Державного реєстру виборців ОСОБА_1 04 січня 2016 року вибув з виборчої адреси на території України, , що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 76-77).

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не може вважатися таким, що безперервно проживав на території України в межах періоду з 21 липня 2017 року до 21 липня 2018 року в розумінні Закону України «Про громадянство України».

Окрім зазначеного, суд звертає увагу на те, що ні позивачем ні представником позивача не надано пояснення, доказів та підтвердження про перебування на території України менше 180 днів.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він перебував закордоном у відрядженнях у зв`язку із професійною діяльність до власних клієнтів, оскільки не надано доказів перебування закордоном із зазначеною метою.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 60 Закону виявлення обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом у депутати, права бути обраною депутатом відповідно до ст. 9 Закону, є підставою для відмови в реєстрації кандидата в народні депутати України.

Також, звертає увагу на те, що ЦВК 30 травня 2019 року звернулась до Міністерства закордонних справ України з проханням надати інформацію про вибуття осіб, висунутих кандидатами в народні депутати України, в тому числі ОСОБА_1 , за межі України для проживання чи з метою отримання політичного притулку.

У відповідь Міністерство закордонних справ України повідомило, що, за інформацією Генерального консульства України в Гамбурзі, « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав 09.07.2018 року до дипустанови документи про залишення на ПМП в Німеччині (28.08.2018 року прийнято рішення про задоволення його клопотання щодо залишення на ПМП в ФРН), з 04.12.2018 року ОСОБА_1 перебуває на постійному консульському обліку в Генконсульстві України в Гамбурзі, 19.02.2019 року подав до консульської установи документи про вихід з громадянства України (а.с. 75).

Станом на 01.06.2019 року матеріали справи ОСОБА_1 про вихід з громадянства України знаходяться на перевірці в українських компетентних органах.

Суд зазначає, що аналогічна інформація стосовно позивача міститься в Державному реєстрі виборців.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.6, 1.7 Правил ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей - громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном, затверджених Наказом Міністерства закордонних справ України 17.11.2011 № 337 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2011 р. за № 1458/20196) (далі - Правила) консульський облік полягає в реєстрації в закордонних дипломатичних установах України (далі - ЗДУ) громадянина України, який постійно проживає або тимчасово перебуває за кордоном, шляхом внесення даних про громадянина України до облікової картки та електронного реєстру громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, що ведеться в ЗДУ.

Прийняття на консульський облік громадянина України здійснюється в ЗДУ, на території консульського округу якої він постійно проживає або планує тимчасово перебувати на законних підставах більше ніж три місяці. Прийняття на консульський облік здійснюється на добровільній основі, за винятком прийняття на облік дітей-громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном, на підставі заяви громадянина України або його законного представника, яка подається до ЗДУ особисто або надсилається поштою.

При цьому відповідно до п. 2.1 Правил на постійний консульський облік приймаються громадяни України, які відповідно до чинного законодавства України є такими, що постійно проживають за кордоном.

Таким чином, ОСОБА_1 є таким, що вибув за межі України для проживання.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 60 Закону, Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата в народні депутати України, зокрема, в разі вибуття особи, висунутої кандидатом у народні депутати України, за межі України для проживання чи з метою отримання політичного притулку.

Щодо недоліків виявлених ЦВК під час перевірки автобіографії позивача, а саме не зазначено відомостей про адресу місця проживання і склад сім`ї, посаду та місце роботи, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Закону та п. 1 Роз`яснення щодо застосування деяких положень Закону України «Про вибори народних депутатів України» під час реєстрації кандидатів у народні депутати України, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії від 29 травня 2019 року № 909, встановлено, що Центральна виборча комісія реєструє кандидата у народні депутати України, який балотується в одномандатному виборчому окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених пунктами 1 або 2 частини третьої статті 2 Закону, та отримання нею визначених частиною 2 статті 55 Закону документів, які обов`язково повинні містити відомості, зазначені у наведеній нормі Закону.

При цьому документ вважається таким, що не поданий для реєстрації кандидатом у депутати, у разі відсутності в ньому відомостей, які обов`язково повинні міститися у такому документі згідно з вимогами Закону.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 55 Закону України, Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених п. п 1 або 2 ч. 3 ст. 2 цього Закону , та отримання нею документів, у тому числі автобіографії кандидата в депутати, на паперовому носії та в електронному вигляді, що обов`язково повинна містити: прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство із зазначенням часу проживання на території України, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (у тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім`ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості;

Усупереч вимогам п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону України в поданій ОСОБА_1 автобіографії не зазначено відомостей про адресу місця проживання і склад сім`ї.

Суд звертає увагу на надану засвідчену копію автобіографію до позовної заяви (а. с. 21-22) відповідно до якої судом не встановлено місця проживання та склад сім`ї.

Крім того, в автобіографії ОСОБА_1 не вказано повних та однозначних відомостей про його посаду (заняття), місце роботи.

Так, в автобіографії ОСОБА_1 зазначено, що «з 2007 року я повернувся до роботи за фахом і захищав права громадян та юридичних осіб як юрист, паралельно надаючи послуги іноземним юридичним компаніям…», «у 2016 році я отримав свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю та продовжую працювати у м. Києві» (а.с. 22).

Проте така інформація не є відомостями про його посаду (заняття) та місце роботи.

Окрім зазначеного, суд звертає увагу на зміст позовної заяви відповідно до якої позивачем вказано, що відповідно до витягу з реєстру адвокатів України позивач - ОСОБА_1 відноситься до Ради адвокатів Хмельницької області.

Проте, відповідно до наданого електронного витягу з реєстру адвокатів України (засвідчена копія) (а.с. 18) визначено, що ОСОБА_1 обліковується у Раді адвокатів Київської області.

Також, суд зазначає, що ст. 63 Закону України, гарантує забезпечення виборцям можливості доступу до різнобічної, об`єктивної та неупередженої інформації, потрібної для здійснення усвідомленого, поінформованого, вільного вибору.

Інформація, що міститься у документах, поданих до ЦВК для реєстрації кандидатів, є відкритою.

На офіційному веб - сайті ЦВК оприлюднюються відомості, зокрема, про посаду (заняття), місце роботи кожного кандидата у народні депутати України.

Центральна виборча комісія за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються на підготовку і проведення виборів народних депутатів України, забезпечує виготовлення не пізніш як за тридцять п`ять днів до дня виборів інформаційних плакатів кандидатів у народні депутати України, зареєстрованих в одномандатних округах. Плакати повинні містити біографічні відомості кандидата у народні депутати України, його передвиборну програму (обсягом до трьох тисяч дев`ятисот друкованих знаків) та фотокартку, подані ним при реєстрації.

За змістом ч. 1 ст. 63 Закону України, інформування виборців про зареєстрованих кандидатів є одним є елементів спеціального інформаційного забезпечення виборів.

Крім того відповідно до ч. 2, абз. 2 ч.4 ст. 80 Закону України, відомості про посаду (заняття), місце роботи кожного кандидата належать до обов`язкової інформації, що має міститися у виборчому бюлетені для голосування в одномандатному виборчому окрузі, текст якого затверджується Центральною виборчою комісією.

Таким чином, суд зазначає, що ОСОБА_1 відомості про посаду (заняття) та місце роботи мають бути чіткими та однозначними, щоб забезпечити дотримання принципу вільних виборів та не створювати передумови для введення виборців в оману.

За вказаних обставин передбачений п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону України, документ, а саме автобіографія кандидата в народні депутати України, вважається не поданим.

Згідно з п. п. 2, 4, 7 ч. 1 ст. 60 Закону України, Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата в народні депутати України в разі відсутності документів, зазначених у частині другій статті 55 Закону, вибуття особи, висунутої кандидатом у народні депутати України, за межі України для проживання чи з метою отримання політичного притулку, виявлення обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом у депутати, права бути обраною депутатом відповідно до ст. 9 Закону.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення щодо відмови у реєстрації в народні депутати України ОСОБА_1, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №211 на позачергових виборах народних депутатів України від 21 липня 2019 року викладене у формі постанови №934 від 04.06.2016 року.

Окрім вище зазначеного, суд звертає увагу на те, що позивачем не було сплачено судових збір за подання позовної заяви під час звернення до суду та вказує наступне.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України та ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI суд вирішує питання про стягнення судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову

Так. відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 1 ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 1 921, 00 гривня (відповідно до Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік»).

Поданий ОСОБА_1 адміністративний позов є позовом немайнового характеру та містить одну позовну вимогу.

Тобто, загальна сума до сплати при подачі адміністративного позову становить - 768, 40 грн., який належить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 55, 60 Законом України «Про вибори народних депутатів України» та статтями 2, 4, 5, 139, 143, 194, 241, 246, 250, 268, 269, 271, 272, 273, 278 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , поданого його представником - ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови Центральної виборчої комісії від 04.06.2019 року №934 в частині відмови в реєстрації кандидатом в народні депутати України, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Шостого апеляційного адміністративного суду за наступними реквізитами: рахунок отримувача - 1055; отримувач - УК у Печерському районі/Печерс.р-н.; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); ; код банку МФО 899998; код класифікації доходів бюджету - 22030001 «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України, 050), судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження в порядку ч. 1 ст. 272 КАС України та може бути оскаржено до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у дводенний строк у порядку, встановленому ч. 2 ст. 278 КАС України шляхом подання апеляційної скарги через Шостий апеляційний адміністративний суд.

(Повний текст постанови виготовлено - 07 червня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко

Головуючий суддя Костюк Любов Олександрівна

Судді: Пилипенко Олена Євгеніївна

Бужак Наталія Петрівна