Справа № 357/4695/19
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4695/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Сливка І. В.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 1 роти патрульної поліції в м.Біла Церква Київській області старшого лейтенанта поліції Снігур Романа Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 22.04.2019 року інспектором 1 батальйону 1 роти патрульної поліції в м.Біла Церква Київській області старшим лейтенантом поліції Снігур Р.М. було винесено постанову серії ЕАБ № 1091277 у справі про адміністративне правопорушення. За даною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні пункту 19.1.а Правил дорожнього руху (ПДР) та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач вказує, що на момент зупинки поліцейським на його автомобілі були включені фари ближнього світла та протитуманні фари, а тому просить суд скасувати зазначену постанову серії ЕАБ № 1091277 від 22.04.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Позивач подав суду письмово викладені пояснення, відповідь на відзив.

Відповідач направив суду відзив на позов з додатком доказів в підтвердження своєї позиції по справі. Відповідачем надано відеозапис події. Суд звертає увагу, що направлений суду DVD диск з записом відео реєстратора інспектора, не відображений, як доказ, у спірній постанові.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Встановлено, що 22.04.04.2019 року о 20.35 год. інспектором 1 батальйону 1 роти патрульної поліції в м.Біла Церква Київській області старшим лейтенантом поліції Снігур Р.М. було зупинено автомобіль «HYUNDAI SONATA FE» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейським було винесено постанову серії ЕАБ № 1091277 у справі про адміністративне правопорушення та визнано ОСОБА_1 винним у порушенні пункту 19.1.а. Правил дорожнього руху і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважає дану постанову неправомірною та оскаржив її до суду 03.05.2019 року. Зокрема, позивач зазначає, що 22.04.2019 року він рухався дорогою М-05 з м.Київ в напрямку м.Біла Церква з увімкненим ближнім світлом фар та протитуманними фарами, які він увімкнув перед початком руху та був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його в порушенні п.19.1.а ПДР України, зазначивши, що він не увімкнув ближнє світло фар у темну пору доби. Зокрема, позивач зазначає, що він добре обізнаний з вимогами п.п.1.19.а Постанови КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 «Про правила дорожнього руху», та вказав, що 22.04.2019 р. захід сонця відбувся о 19.59 год., а зупинений він був о 19.55 год., тому темна пора доби в розумінні ПДР ще не настала. При цьому у постанові ЕАБ № 1091277 відповідач зазначає, що він скоїв адміністративне правопорушення о 20.35 год., що не відповідає дійсності.

Відповідач у відзиві зазначив, що позивач хибно стверджує, що його зупинили 22.04.2019 року о 19:55хв, оскільки інспектор зупинив позивача о 20:25 хв. При зупиненні позивач жодних клопотань не заявляв, інспектор здійснив дослідження та оцінку доказів та повідомив позивача про прийняте рішення, вказав розмір штрафу.

При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам,

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.2ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно приписами ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність - ст.9 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно з п. 19.1 ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього ) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі. Примітка. - В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари; згідно з пунктом п. 19.1 розділу 19 цих Правил.

Суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що подія, зупинення автомобіля, відбулася 22.04.2019 року о 19:55хв, оскільки зазначеному не надано доказів, а в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, яка автоматично відображає час, відображено час скоєння правопорушення : 22.04.2019 20:35:05.

З встановлених судом обставин та з оглянутого відеозапису, що направив суду відповідач, вбачається, що в автомобілі, під керуванням ОСОБА_1 на час зупинки були ввімкнені світлові пристрої. З розмови водія з інспектором під час події, також, прослідковується, що в автомобілі, на час зупинки, були ввімкнені світлові пристрої - протитуманні фари, але інспектор наполягав, що мають бути ввімкнені саме фари ближнього світла. При цьому, позивач доводив, що ефективним і зручним в автомобілі з його конструкцією, є, саме, ввімкнення протитуманних фар.

Заперечуючи позов, відповідач, фактично, виклав обставини та підтвердив зміст оскаржуваної постанови. Відповідач не заперечив факт ввімкнення в авто позивача, під час зупинки, інших світлових пристроїв і зазначеному відповідач не надав оцінку при розгляді на місці справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Хоча примітка п.19.1.ПДР України вказує, що в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари; згідно з пунктом п. 19.1 розділу 19 цих Правил.

За правилами ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що оскаржувана поставнова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 122, 125,222, 251, 280, 286,287, 293 КУпАП, ст.ст. 2,6,19,77,78, 159,242-246,250,286, 293,295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП /постанова серії ЕАБ № 1091277 від 22.04.2019року/.

Закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складено та підписано 10.06.2019 року.

СуддяО. Я. Ярмола