Справа № 140/649/19
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року ЛуцькСправа № 140/649/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю представника позивача Цвілюх Н.А. ,

представника відповідача Вавринюк Н.Л.,

розглянувши в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, позивач) звернулося в суд із позовом до Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» (далі - КП «Луцьке підприємство електротранспорту», відповідач) про стягнення з рахунків у банку, обслуговуючих платника податків податкового боргу в сумі 3 108 018,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб, який виник в результаті несплати узгоджених сум грошових зобов`язань у встановлений законом строк на загальну суму 3 108 018,48 грн. Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем, тому просить стягнути з рахунків КП «Луцьке підприємство електротранспорту», на користь держави податковий борг в сумі 3 108 018,48 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 11:00 год. 10 квітня 2019 року.

У підготовчому засіданні 10 квітня 2019 року оголошено перерву до 10:30 23 квітня 2019 року у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів.

За клопотанням представника відповідача від 17 квітня 2019 року №06-05/626 підготовче засідання відкладено на 10:45 21 травня 2019 року.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:00 04 червня 2019 року.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву від 04 квітня 2019 року №06-05/581 відповідач позовну вимоги заперечив з тих підстав, що при аналізі розрахунку штрафних (фіскальних) санкцій та пені за порушення строків сплати податку на доходи фізичних осіб відповідачем виявлено, що нарахування суми пені відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (далі - ПК України) позивачем здійснено із розрахунку 120 % річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (пункт 129.4 статті 129 ПКУ), починаючи з січня 2015 року по грудень 2017 року. Однак, як зазначає відповідач з 01 січня 2017 року змінено розмір нарахування пені. Законом України від 21.12.2016 №1797- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», що набрав чинності з 01.01.2017, внесені зміни до статті 129 ПК України, яка регламентує правила нарахування пені. Абзац другий пункту 129.4 статті 129 ПК України чітко встановлює, що на суму грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129,1 статті 129 нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день. В результаті проведеного розрахунку пені за прострочення сплати податку на доходи фізичних осіб протягом 2017 року сума пені становить 130 339,48 грн., а не 156 407,38 грн., як зазначено у розрахунку контролюючого органу. Отже, різниця у сумі нарахованої пені становить 26 067,90 грн. Таким чином, сума пені відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України повинна становити 741 216,56 грн, а не 767 284,46 грн., як зазначає позивач. Вважає, що нарахування пені відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України, починаючи з 01 січня 2017 року повинно здійснюватись із розрахунку 100 %, а не 120 % річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Також позивач зазначає, що ним сплачено до бюджету 510,00 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 13 квітня 2018 року №, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Крім того, КП «Луцьке підприємство електротранспорту» не визнає нараховану пеню в сумі 137 284,67 грн., оскільки наданий позивачем розрахунок суми податкового боргу не містить повного розрахунку даної суми пені, з огляду на що вказана сума пені може бути нарахована на вже існуючу суму пені, яка включена в графіки погашення розстрочених сум заборгованості, що не передбачено чинним податковим законодавством.

Також відповідач не погоджується із твердженням позивача щодо несплати розстрочених сум заборгованості та відповідним нарахуванням пені, оскільки КП «Луцьке підприємство електротранспорту» дотримується визначеного в ухвалах Волинського окружного адміністративного суду порядку сплати розстрочених платежів у таких сумах: згідно ухвали від 11 листопада 2016 року в справі №803/1330/15-а (з урахуванням ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року) - щомісячно з 30 березня 2017 року по 28 лютого 2017 року по 25 000 грн.; з 01 березня 2018 року по 28 лютого 2019 року по 30 000 грн.; згідно ухвали від 17 серпня 2017 року в справі №803/1075/13-а - щомісячно з вересня 2017року по 6 100 грн.; згідно ухвали від 21 серпня 2017 року в справі №2а/0370/945/11 - щомісячно з 01 жовтня 2017 року по 3 400 грн. (згідно графіку - по 3 433.99 грн.; згідно ухвали від 22 серпня 2017 року в справі №803/101/15-а - щомісячно з 01 жовтня 2017 року - по 2 900 грн. При цьому, КП «Луцьке підприємство електротранспорту» при здійсненні перерахування коштів в кожному платіжному дорученні чітко зазначає призначення платежу (дату ухвали та №справи), що підтверджується реєстром платежів та платіжними дорученнями (а. с. 46-47).

З врахуванням зазначеного, просить в задоволенні позову відмовити повністю.

У поданій до суду відповіді на відзив від 16 квітня 2018 року вх.№6259/19 представник позивача вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо неправомірного застосування облікової ставки 120 відсотків облікової ставки НБУ при розрахунку пені,

Також відповідачем зроблено безпідставний висновок про сплату податкового боргу згідно з податковим повідомленням-рішенням від 13 квітня 2018 року № в сумі 510,00 грн., так як станом на 04 грудня 2015 року за КП «Луцьке підприємство електротранспорту» рахувався податковий борг в сумі 3 850 649,3 грн, в тому числі 3 386 493,03 грн недоїмки та 464 156,27 грн. пені., тому сплати, здійснені платником податків, спрямувалися на погашення податкового боргу в порядку черговості виникнення податкового боргу.

Позивач також вважає безпідставним висновок платника податків щодо неправомірності нарахування пені в сумі 137 284,67 грн., так як нарахування останньої здійснюється автоматично в Автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок». Також вказує про недотримання відповідачем графіків погашення розстрочених сум заборгованості. Тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив позовні вимоги з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що ДП «Луцьке підприємство електротранспорту» зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку як платник податків, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 5).

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як передбачено підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, який виник в результаті несплати узгоджених сум грошових зобов`язань згідно з податковим повідомленням - рішенням від 13 квітня 2018 року № в сумі 2 970 223,81 грн., з яких: 2 202 939,35 грн. - штрафні (фінансові) санкції та 767 284,46 грн. нарахованої відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України пені (а. с. 17).

Податкове повідомлення-рішення від 13 квітня 2018 року № оскаржувалося платником в адміністративному порядку, проте рішенням ДФС України від 23 червня 2018 року №21566/6/99-99-11-02-01-15 про результати розгляду скарги залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Також податковий борг збільшився внаслідок несплати узгоджених сум грошових зобов`язань згідно з податковим повідомленням-рішенням від 13 квітня 2018 року № в сумі 510,00 грн. (а. с. 18).

Крім того, у зв`язку з несплатою розстрочених сум податкового боргу згідно ухвал Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2016 року в справі №803/1330/15-а (залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017), від 17 серпня 2017 року в справі № 803/1075/13-а, від 21 серпня 2017 року в справі №2а/0370/945/11, від 22 серпня 2017 року в справі №803/101/15-а згідно з графіками погашення розстрочених сум заборгованості від 24 березня 2017 року, від 06 вересня 2017року, від 26 вересня 2017 року, від 09 жовтня 2017 року, відповідачу нараховано пеню в сумі 137 284,67 грн. (з розрахунку 120 відсотків облікової ставки НБУ, чинної на кожний день прострочення сплати грошових зобов`язань).

Таким чином, загальна сума пені, яка нарахована на несплачені суми грошових зобов`язань становить 904 569,13 грн., а вищезазначені податкові зобов`язання є узгодженими, відповідно вказані суми набули статусу податкового боргу в силу вимог підпункту 14.1.175 статті 14 ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.175 статті 14 ПК України сума грошового зобов`язання, самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Таким чином, з огляду на вищевикладене та з врахуванням здійснених відповідачем платежів сума податкового боргу до стягнення становить 3 108 018,48 грн., в тому числі сума в розмірі 2 203 449,35 грн. недоїмки та 904 569,13 грн. нарахованої пені., що підтверджується розрахунком сум податкового боргу (а. с. 10-15), зворотнім боком облікової картки платника податків (а. с. 26-34), розрахунком сум пені (а. с. 163-164).

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України податковим органом сформована та надіслана відповідачу податкова вимога «Ю» від 09 грудня 2010 року №1/1856 (а. с. 16).

З пояснень представника позивача також встановлено, що у зв`язку з введенням в дію Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI друга податкова вимога не формувалася і не надсилалася. Факт правомірності податкової вимоги та непереривання податкового боргу з моменту її винесення до початку 2015 року встановлено постановами Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року в справі №803/101/15-а, від 26 лютого 2015 року в справі № 2а/0370/945/11. Подальше непереривання боргу у 2015, 2016, 2017, 2018 роках також підтверджується зворотні боком облікових карток платника податків за 2015, 2016, 2017, 2018 роки.

Однак, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу. Доказів добровільної сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктами 95.1, 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Разом з тим, щодо твердження відповідача щодо сплати податкових зобов`язань згідно з графіком розстрочення сплати податкового боргу на неправомірне зарахування податковим органом коштів, які надходили від ДП «Луцьке електротранспортне підприємство» в рахунок погашення податкового боргу в порядку черговості, то суд зазначає, що таке зарахування позивачем здійснювалось правомірно, оскільки згідно пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, ГУ ДФС у Волинській області відповідно до вимог статті 87 ПК України зараховувались кошти, які сплачувались відповідачем, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Щодо твердження представника відповідача про те, що починаючи з 01 січня 2017 року нарахування пені повинно здійснюватись із розрахунку 100 %, а не 120 % річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, пеня в сумі 767 284,46 грн. нарахована згідно з податковим повідомленням-рішенням від 13 квітня 2018 року №249511307 за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки за період з 01 січня 2015 по 31 грудня 2017 (акт від 02.04.2018 №4983/14-01/03327931 на підставі підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України (в редакції від 28.12.2014 N7297-VIII, чинній станом на 01 січня 2015 року, відповідно до якої пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Згідно з абзацом 3 пункту 129.4 статті 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб. Таким чином, розрахунок пені позивачем здійснено правомірно в розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

За період з 01 січня 2017 року пеня нарахована на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України (в редакції, чинній відповідно до Закону України від 21.12.2016 №1797-VIII), відповідно до якої нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно з абзацом 1 пункту 129.4 статті 129 ПК України (у новій редакції) на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Твердження відповідача про необхідність застосування 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України на підставі підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України в частині нарахування пені за період з 01.01.2017 не відповідає дійсності ще й тому, що відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України (в новій редакції) нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Таким чином, суд звертає увагу, що вказана правова норма встановлює порядок нарахування пені в ситуації, коли податкове зобов`язання визначене платником податків (або податковим агентом), але аж ніяк контролюючим органом. Відтак, нарахування пені з розрахунку 120 % річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день суд вважає правомірним.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь держави податкового боргу на загальну суму 3 108 018,48 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» (43018, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Даньшина, будинок 1/52, ідентифікаційний код 03327931) у банках, обслуговуючих платника податків, у дохід державного бюджету податковий борг у сумі 3 108 018 (три мільйони сто вісім тисяч вісімнадцять) гривень 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повне судове рішення складено 07 червня 2019 року.