Справа № 826/11830/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 червня 2019 року № 826/11830/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І. за участю секретаря судового засідання Корніюк А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛ НЕРУХОМІСТЬ"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.05.2018 року
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛ НЕРУХОМІСТЬ" з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення:

- від 08.05.2018р., яким ТОВ "ПОДІЛ НЕРУХОМІСТЬ" було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 3 054 554,0 грн.;

- від 08.05.2018р., яким ТОВ "ПОДІЛ НЕРУХОМІСТЬ" було зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 11792198,0 грн.;

- від 08.05.2018р., яким ТОВ "ПОДІЛ НЕРУХОМІСТЬ" було застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,0 грн.

винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі висновків акту про результати документальної планової виїзної перевірки № 236/26-15-14-01-02/37405180 від 17.04.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту перевірки щодо допущення порушень вимог податкового законодавства, спростовуються наданими до перевірки первинними документами, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому зазначає, що діяв у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України, а відтак вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги адміністративного позову та просив його задовольнити, а представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі направлень та наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 09.02.2018р. № 2149 проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛ НЕРУХОМІСТЬ» з питань податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.12.2017.

За результатом проведеної перевірки складено акт від 17.09.2018р. № 236/26-15-14-01-02/37405180 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ПОДІЛ НЕРУХОМІСТЬ» з питань податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.12.2017. (т. 1 а.с. 28-60)

У висновках вищезазначеного акту зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем:

1. п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами, п.22 Згідно Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 32 "Інвестиційна нерухомість" зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 липня 2007 року за N 823/14090, , п.5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153: встановлено:

- завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в 2017 році на суму 11792198 гривень;

- заниження податку на прибуток на загальну суму 2443643 грн. в тому числі по періодам: за 2017 рік на суму 2443643 гривень.

2. п 44.6 ст.44 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами, а саме не надано посадовим особам контролюючого органу, які проводили перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 08.05.2018р.: (т. 1 а.с. 99, 100, 102)

- про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 3 054 554,0 грн.;

- про зменшено суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 11792198,0 грн.;

- про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 540,0 грн.

Позивач вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним звернувся зі скаргою до ДФС України. (т. 1 а.с. 104-110)

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарг від 06.07.2018р. № 22731/6/99-99-11-01-01-25 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін. (т. 1 а.с. 111-117)

Позивач вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства, ознайомившись із доводами представників сторін суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.75.1. ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до норм підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, "витрати" - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником), а "господарська діяльність" - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об`єкт оподаткування податком на прибуток визначений у статті 134 ПК України як прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

В силу приписів абзацу 1 пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, наведені правові норми ПК України дозволяють платнику податку формувати витрати у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

В свою чергу за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, "податковий кредит" - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту "а" пункту 198.1, пунктів 198.2, 198.3 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У даній податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у пункту 201.1 статті 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності суд приходить до висновку, що ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: відсутність зв`язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність реальних поставок), відсутність податкової правосуб`єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає й те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

За приписами норм пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Визначення первинного документу та загальні вимоги до оформлення первинних документів містяться в Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-ХІV (далі - Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХІV) та в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV).

В свою чергу, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку (частина 3 статті 9 цього Закону).

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 14 січня 2015 року №К/9991/72258/12, від 21 жовтня 2014 року №К/800/6170/14 та від 26 серпня 2014 року №К/800/6501/14, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим, відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Так, щодо податкового повідомлення-рішення від 08.05.2018р. № , суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивачем до перевірки та до суду надано договір купівлі-продажу квартири від 18.02.2011, згідно якого ТОВ «Каштанове місто» (Продавець) та ТОВ «Поділ Нерухомість» (Покупець) уклали договір про таке: Продавець передав належну йому на праві власності, а Покупець прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 . Відчужена квартира загальною площею 114,8 квадратних метрів складається з двох житлових кімнат, житловою площею 58,80 (п`ятдесят вісім цілих вісімдесят сотих) квадратних метрів і належить ПРОДАВЦЮ на підставі СВІДОЦТВА про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 11 лютого 2011 року САЕ №243888, на підставі Наказу Головного управління Ж 4 житлового забезпечення від 10 лютого 2011 року за № 180-С/Ю, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 16 лютого 2011 року, номер запису 46331 в книзі 664-3, реєстраційний номер майна 32910140.

Продаж Квартири вчинено за 606 447,94 (шістсот шість тисяч чотириста сорок сім гривень 94 копійки), які ПОКУПЕЦЬ сплачує ПРОДАВЦЮ протягом трьох банківських днів після підписання даного Договору на банківський рахунок ПРОДАВЦЯ № НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк", м. Києва, МФО 300528.

Зазначену в п. З цього Договору ціну продажу Квартири ПРОДАВЕЦЬ вважає вигідною для себе, її розмір не пов`язаний зі збігом якихось важких для нього обставин і повністю його задовольняє.

Відповідно до відомостей, викладених у Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, 1 виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 16 лютою 2011 року за № 29018223, вартість квартири, що відчужується, становить 1629301,0 гривень.

Також, до перевірки надано договір купівлі-продажу квартири від 18.02.2011 згідно якого ТОВ «Каштанове місто» (Продавець) та ТОВ «Поділ Нерухомість» (Покупець) уклали договір про таке: Продавець передав належну йому на праві власності, а Покупець прийняв у власність квартиру АДРЕСА_2 . Відчужена квартира загальною площею 114,30 квадратних метрів (сто чотирнадцять цілих тридцять сотих) квадратних метрів складається з двох житлових кімнат, житловою площею 58,10 (п`ятдесят вісім цілих десять сотих) квадратних метрів і належись ПРОДАВЦЮ на підставі СВІДОЦТВА про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 11 лютого 2011 року САЕ № 243889, на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 10 лютого 2011 року за № 180-С/Ю, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 16 лютого 2011 року, номер запису 46331 в книзі 664-3, реєстраційний номер майна 32910867.

Продаж Квартири вчинено за 606 447,94 (шістсот шість тисяч чотириста сорок сім) гривень 94 копійки, які ПОКУПЕЦЬ сплачує ПРОДАВЦЮ протягом трьох банківських днів після підписання даного Договору на банківський рахунок ПРОДАВЦЯ № 6855 в А Г "ОТП Банк", м. Києва, МФО 300528.

Зазначену в п. 3 цього Договору ціну продажу Квартири ПРОДАВЕЦЬ вважає вигідною для себе, її розмір не пов`язаний зі збігом якихось важких для нього обставин і повністю його задовольняє.

Також, до перевірки надано договір купівлі-продажу квартири від 18.02.2011 згідно якого ТОВ «Каштанове місто» (Продавець) та ТОВ «Поділ Нерухомість» (Покупець) уклали договір про таке: Продавець передав належну йому на праві власності, а Покупець прийняв у власність квартиру № 3 розташовану в будинку № 23 по вулиці Фрунзе , м. Києва. Відчужувана Квартира, загальною площею 113,60 (сто тринадцять цілих шістдесят сотих) квадратних метрів, складається з двох житлових кімнат, житловою площею 58,20 (п`ятдесят вісім цілих двадцять сотих) квадратних метрів і належить ПРОДАВЦЮ на підставі СВІДОЦТВА про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 11 лютого 2011 року САЕ №243890, на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 10 лютого 2011 року за №180-С/Ю, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 16 лютого 2011 року, номер запису 46331 в книзі 664-3, реєстраційний номер майна 32911021.

Продаж Квартири вчинено за 606 447,94 (шістсот шість тисяч чотириста сорок сім) гривень 94 копійки, які ПОКУПЕЦЬ сплачує ПРОДАВЦЮ протягом трьох банківських днів після підписання даного Договору на банківський рахунок ПРОДАВЦЯ № НОМЕР_2 в АТ "ОТП Банк", м. Києва, МФО 300528.

Зазначену в п. З цього Договору ціну продажу Квартири ПРОДАВЕЦЬ вважає вигідною для себе, її розмір не пов`язаний зі збігом якихось важких для нього обставин і повністю його задовольняє.

Відповідно до відомостей, викладених у Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, що виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 16 лютого 2011 року за № 29018029, вартість Квартири, що відчужується, становить 1 613 741,00 гривень.

Згідно наданої до перевірки оборотно-сальдової відомості по 103 рахунку за 2015-2017 рік обліковувались квартири на загальну суму 1 867 989,44 грн.: квартира АДРЕСА_5 сальдо на 01.01.2015 в сумі 622 740,95 грн., квартира АДРЕСА_5 сальдо на сальдо на 01.01.2015 в сумі 622 663,14 грн. та квартира АДРЕСА_5 сальдо на 01.01.2015 в сумі 622 585,35 грн.

ТОВ «Поділ Нерухомість» згідно оборотно-сальдових відомостей по 13 рахунку, не нараховував амортизацію по вищевказаних квартирах. Бухгалтерський рахунок 100 «Інвестиційна нерухомість» згідно документів наданих до перевірки не вівся. Нерухомість обліковувалась на бухгалтерському рахунку 103.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» затвердженого наказом Мінфіну від 27.04.2000 № 92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.05.2000 за N 288/4509 (далі - П(С)БО 7), основні засоби - матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року. Документів щодо використання товариством зазначених квартир в якості основних засобів в період 2015-2017 роки у процесі надання послуг, здавання в оренду, здійснення адміністративних функцій до перевірки не надано.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 32 "Інвестиційна нерухомість" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 2 липня 2007 року N779 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2007 р. за N 823/14090 інвестиційна нерухомість - власні або орендовані на умовах фінансової оренди земельні ділянки, будівлі, споруди, які розташовуються на землі, утримувані з метою отримання орендних платежів та/або збільшення власного капіталу, а не для виробництва та постачання товарів, надання послуг, адміністративної мети або продажу в процесі звичайної діяльності.

Стандартом передбачено відображення у фінансовій звітності інвестиційної нерухомості за справедливою вартістю, якщо її можна достовірно визначити, або за первісною вартістю, зменшеною на суму нарахованої амортизації. Оцінка інвестиційної нерухомості за справедливою вартістю повинна застосовуватися до дати вибуття, переведення інвестиційної нерухомості до операційної нерухомості та такої, що утримується для продажу, або, якщо стає не можливим достовірно визначити її справедливу вартість на дату балансу. Документів щодо проведення товариством відповідних заходів із залучення суб`єктів оціночної діяльності для визначення справедливої вартості об`єктів нерухомості - квартир до перевірки та до розгляду заперечень не надано. В наданих до перевірки договорах купівлі-продажу квартир від 18.02.2011вартість квартир відповідно до Витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданих Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 16 лютою 2011 року за №29018223становила 1 629 301,00гривень, за № 29018152 - 1 621 520,00 грн., за № 29018029 - 1 613 741,00 гривень.

Відповідно до Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» зареєстровано в Міністерстві юстиції Україні від 28 лютого 2013 року за N 336/22868 зазначено що, суттєва інформація - інформація, відсутність якої може вплинути на рішення користувачів фінансової звітності. Суттєвість інформації визначається відповідними Національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності та керівництвом підприємства.

Пунктом 11 Розділу ІІІ Положення про облікову політику підприємства, визначено, що при складанні фінансової звітності встановлено межу суттєвості для статей фінансової звітності 500 гривень.

Для визначення справедливої вартості нерухомості в ході проведення перевірки ГУ ДФС у м. Києві було направлено лист від 29.03.2018 № 12907/10/26-15-14-01-02 до ТОВ «Агенство нерухомості «Благовіст» стосовно рівня цін на квартири за адресою: АДРЕСА_4 та отримано відповідь від 04.04.2018 № 14/ВВ в якій зазначено, що відсутня будь-яка інформація щодо вартості квартир та місць для автомобілів у підземному паркінгу за вищевказаною адресою.

Вдруге направлено лист від 03.04.2018 № 131715/10/26-15-14-01-02 доТОВ «Агенство нерухомості «Благовіст», щодо рівня цін на квартири за адресою: м. Київ, вул . Кирилівська, та отримано відповідь від 06.04.2018 № 15/ВВ (від 11.04.2018 вх. № 21174/10) в якій зазначено: за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 року орієнтовний розмір заявленої до продажу вартості (ціна пропозиції) квартир по вулиці Кирилівська (Фрунзе) у м. Києві в квартирах новобудові з опоряджувальними роботами складає орієнтовно 36000 до 65000 грн. за 1 кв.м. , без опоряджувальних робіт складає орієнтовно 31000 до 36000 грн. за 1 кв.м. Таким чином, середня вартість 1 кв.м складала50500 гривень.

Відповідно до документів наданих до перевірки, ціна придбання квартир зазначена в укладених договорах купівлі-продажу в 2011 році складала 1819343,8 грн., балансова вартість на початок перевіряємого періоду станом на 01.01.2015 року складала 1867989,4 грн. Таким чином в період з 2011 по 2014 рік було змінено вартість квартир в обліку, у зв`язку із чим розрахунок вартості квартир було проведено з квартирами №1, №2 № 3 за цінами квартир з опоряджувальними роботами. До розгляду заперечень товариством надано платіжні доручення щодо сплати ВДК у Шевченківському районі м. Києва суми 48 645,62 грн., призначення платежу 24140500, 1 % за купівлю квартири. В запереченнях товариством не зазначено, що в квартирах не були зроблені опоряджувальні роботи та технічний стан квартир відповідає стану на дату придбання відображеному в договорах купівлі продажу, які викладені в акті перевірки. Зазначено, що активи зараховані на баланс за первісною вартістю із врахуванням витрат на сплату державного мита. Інші додаткові документи: картки бухгалтерських рахунків по обліку квартир по рахунку 103 «Будинки та споруди», де зазначені документи відповідно до яких сформовано вартість об`єктів, даних щодо обліку за дебетом рахунку 15 «Капітальні інвестиції» поліпшень зазначених об`єктів нерухомості, карток обліку основних засобів до перевірки та до заперечень не надано.

Відповідно до (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи» (далі - (П(С)БО 15)), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999№ 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153 визначено дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Відповідно до п. 22 (П(С)БО 15, дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III "Податок на прибуток підприємств" ПКУ.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з висновками контролюючого органу про те, що позивачем в перевіряємому періоді занижено вартість інвестиційної нерухомості, а відтак встановлено в порушення п.22 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 32 "Інвестиційна нерухомість" , п.5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ ТОВ «Поділ Нерухомість» заниження іншого операційного доходу на суму 15 438 361 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 15 438 361 гривень та в ході перевірки на останню дату балансу перевіряємого періоду станом на 31.12.2017 року визначено справедливу вартість інвестиційної нерухомості.

Щодо податкового повідомлення рішення від 08.05.2018р. № , суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивачем до перевірки та до суду надано кредитний договір від 10.09.2012 року № 4П12239И укладений з ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Голови правління ОСОБА_1 та з іншої сторони ТОВ «Поділ нерухомість» (Позичальник) в особі генерального директора Ушакової Т.Г. (т. 1 а.с. 188-193)

Згідно умов вищезазначеного договору:

Розділ А . «Суттєві умови кредитування» встановлено - за користування кредитом Позичальник сплачує Банку проценти виходячи з процентної ставки в розмірі 11% річних. Позичальник сплачує Банку винагороду за відкриття рахунка в розмірі 500 грн. в день укладання кредитного договору.

А.3. термін повернення кредиту 05.09.2013.

А.7. за користування кредитом Позичальник сплачує Банку проценти виходячи з процентної ставки в розмірі 11% річних.

А.10. Позичальник сплачує Банку винагороду за відкриття рахунка в розмірі 500 грн в день укладання кредитного договору.

До перевірки надано додаткові угоди, відповідно до яких внесені зміни щодо ліміту кредитування, поточного ліміту, графік зменшення поточного ліміту та інших умов договору, що викладено в акті перевірки, а саме:

Згідно додаткової угоди від 18.10.2012 внесено зміни в п. А.10, де Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом в розмірі, зазначеної формули.

Аі - різниця між сумою видачі і сумою погашення кредиту за певну дату, яка відповідає порядковому номеру дня «і»;

D - базис днів в році для розрахунку відсотків - 360 днів;

Кі - офіційний курс гривні до долара США на відповідно дату, відповідно порядковому номеру дня «і»;

Kn - офіційний курс гривні до долара США на день розрахунку;

Pi - сума погашених відсотків на певну дату, відповідному порядковому номеру дня «і»;

Rj - числове значення фіксованої відсоткової процентної ставки до договору (п.А6., п. А7);

Sn - вхідне сальдо на день розрахунку;

V - сума винагороди за користуванням кредитом;

I - порядковий номер дня в історії кредитного договору;

n - порядковий номер дня в історії кредитного договору, на який відбувається розрахунок винагороди.

При від`ємному значенні, сума винагороди «V» оплати не підлягає. При достроковому повному погашенні зобов`язань по договору (кредиту, відсотків, винагороди за користуванням кредитом), подальший розрахунок винагороди за користуванням кредитом проходить згідно зазначеної формули, де наступні обороти, після повного погашення зобов`язання розглядаються, як початкове «n» і «і» встановлюються нові первинні значення.

Згідно додаткової угоди від 11.09.2013р. до кредитного договору від 10.09.2012 року №4П12239И укладеного з ПАО КБ «Приватбанк» встановлено:

викласти п. А.2.1. в наступній редакції, ліміт кредитування на конкретну дату визначається сумою кредитних коштів, яка на цю дату може знаходитись у Позичальника . Поточний ліміт встановлюється Графіком зменшення поточного ліміту:

12.11.2013 складає 29 000 000 грн.,

12.02.2014 складає 26 000 000 грн.,

15.05.2014 складає 23 000 000 грн.

12.08.2014 складає нуль грн.

Згідно додаткової угоди від 14.02.2014 до кредитного договору від 10.09.2012 року № 4П12239И укладеного з ПАО КБ «Приватбанк» встановлено:

викласти п. А.2.1. в наступній редакції, ліміт кредитування на конкретну дату визначається сумою кредитних коштів, яка на цю дату може знаходитись у Позичальника . Поточний ліміт встановлюється Графіком зменшення поточного ліміту:

12.02.2014 складає 26 000 000 грн.,

15.05.2014 складає 23 000 000 грн .

12.08.2014 складає нуль грн.

Згідно додаткової угоди від 23.04.2014 до кредитного договору від 10.09.2012 року № 4П12239И укладеного з ПАО КБ «Приватбанк» встановлено:

викласти п. А.2.1. в наступній редакції, ліміт кредитування на конкретну дату визначається сумою кредитних коштів, яка на цю дату може знаходитись у Позичальника . Поточний ліміт встановлюється Графіком зменшення поточного ліміту:

24.03.2014 складає 23 000 000 грн., 22.04.2015 складає нуль грн.

Згідно додаткової угоди від 19.12.2014р. до кредитного договору від 10.09.2012 року № 4П12239И укладеного з ПАО КБ «Приватбанк» встановлено:

І. Змінити п. А.10 розділу «А. суттєві умови кредитування» Договору, доповнити його п.А 10.1. розділу «А. суттєві умови кредитування» і викласти в наступній редакції.

А.10 Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом в розмірі, визначену наступним розділом:

Сума винагороди «V», сплачена Позичальником, обмежується максимальним значенням і не може перевищувати суму, яка визначається наступним чином:

Аі - різниця між сумою видачі і сумою погашення кредиту за певну дату, яка відповідає порядковому номеру дня «і»;

С - числове значення ставки для визначення максимальної суми винагороди по договору п. А.10.1;

D - базис днів в році для розрахунку відсотків - 360 днів;

Кі - офіційний курс гривні до долара США на відповідно дату, відповідно порядковому номеру дня «і»;

Kn - офіційний курс гривні до долара США на день розрахунку;

Pi - сума погашених відсотків на певну дату, відповідному порядковому номеру дня «і»;

Rj - числове значення фіксованої відсоткової процентної ставки до договору, діючому на певну дату, відповідному порядковому номеру дня «і»;

Sn - вхідне сальдо на день розрахунку;

Si - вихідне сальдо на певну дату,

V - сума винагороди за користуванням кредитом;

I - порядковий номер дня в історії кредитного договору;

n - порядковий номер дня в історії кредитного договору, на який відбувається розрахунок винагороди.

При від`ємному значенні, сума винагороди «V» оплати не підлягає.

При достроковому повному погашенні зобов`язань по договору (кредиту, відсотків, винагорода за користування кредитом), наступний розрахунок винагороди за користування кредитом проходить згідно зазначеної формули, де наступні обороти, після повного погашення зобов`язання розглядаються, як початкове «n», і «І» придбавають нові первинні значення.

А.10.1. значення ставки для визначення максимальної суми винагороди за користуванням кредитом (п.А.10.1) встановлюється в розмірі 15,1 % річних.

Згідно картки бухгалтерського рахунку 601 «Короткострокові кредити банків в національній валюті» встановлено сплату по кредиту 23.03.2015 року суми 26 000 000 грн., яка відображена наступним бухгалтерським проведенням: Дт 601 Кт 311.

В картці бухгалтерського рахунку 6841 «Розрахунки за нарахованими відсотками» за 2015 рік за дебетом рахунку відображено операції з сплати відсотків та винагороди на суму 10 628 743,95 грн., з віднесенням на рахунок 951 з наступним віднесенням на фінансовий результат.

Надано банківську виписку від 23.03.2015 на суму оплати 9 929 632,83 грн., з призначенням платежу «Винагорода по кредитному договору».

До перевірки надано бухгалтерську довідку від 23.03.2015 року, в якій зазначено формулу визначення винагороди.

а саме:

«На виконання умов договору від 10.09.2012 № 4П12239И з ПАТ «ПРИВАТБАНК» та Додаткової угоди від 19.12.2014 винагорода Банку за користуванням кредитом розраховується наступним чином:

А.10 Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом в розмірі, визначену наступним розділом:

Сума винагороди «V», сплачена Позичальником, обмежується максимальним значенням і не може перевищувати суму, яка визначається наступним чином:

Аі - різниця між сумою видачі і сумою погашення кредиту за певну дату, яка відповідає порядковому номеру дня «і»;

С - числове значення ставки для визначення максимальної суми винагороди по договору п. А.10.1;

D - базис днів в році для розрахунку відсотків - 360 днів;

Кі - офіційний курс гривні до долара США на відповідно дату, відповідно порядковому номеру дня «і»;

Kn - офіційний курс гривні до долара США на день розрахунку;

Pi - сума погашених відсотків на певну дату, відповідному порядковому номеру дня «і»;

Rj - числове значення фіксованої відсоткової процентної ставки до договору, діючому на певну дату, відповідному порядковому номеру дня «і»;

Sn - вхідне сальдо на день розрахунку;

Si - вихідне сальдо на певну дату,

V - сума винагороди за користуванням кредитом;

I - порядковий номер дня в історії кредитного договору;

n - порядковий номер дня в історії кредитного договору, на який відбувається розрахунок винагороди.

Зазначення ставки для визначення максимальної суми винагороди за користування кредитом (п.А10 додаткової угоди від 19.12.2014) встановлюється в розмірі 15,1 % річних.

Сформовано наступні бухгалтерські проводки: Дт 861 Кт 6841 в сумі 9929632,83 грн нараховані відсотки (винагорода) за кредит».

В ході перевірки ТОВ «Поділ Нерухомість» під підпис директору та в.о. головного бухгалтера Очеретяного Ю.І. надано запити від 19.03.2018, 27.03.2018 та 04.04.2018 щодо розрахунку вищевказаної винагороди та наданні первинних документів. Позивачем надано письмові відповіді від 21.03.2018р. вих. № 21/03/3, від 29.03.2018р. вих. № 21/03/6 та від 05.04.2018р.вих. № 21/03/7 в яких зазначено, що надано всі первинні документи до перевірки. В ході проведення перевірки складено акти «Про ненадання документів на запити від 19.03.2018р. та 27.03.2018 від 26.03.2018р. № 374/26-15-14-01-02 та від 29.03.2018р. № 413/26-15-14-01-02 відповідно.

ТОВ «Поділ Нерухомість» до ГУ ДФС у м. Києві надіслано лист від 10.04.2018р. №10/04-2018 (вх. від 13.04.2018 № 21722/10) та лист від 11.04.2018р. № 11/04-2018 направлений засобами поштового зв`язку (вх. від 11.04.2018 № 21346/10) в якому позивачем наведений розрахунок винагороди за 23.03.2015р. в сумі 9 929 632,83 грн., графік нарахування винагороди, ставку відсотків, за яким було здійснено розрахунок винагороди, показники, які було використано в числовому еквіваленті, що зазначені та погоджені додатковою угодою від 19.12.2014 року до кредитного договору № 4П12239И від 10.09.2012. В листі Товариством наведено розрахунок показників згідно формули:

Відповідно до додаткової угоди від 19.12.2014 до кредитного договору від 10.09.2012 року № 4П12239И за зазначеною формулою

розраховується обмеження максимального значення суми винагороди, а сама сума винагороди за користування кредитом визначена в додатковій угоді наступним розділом:

Одночасно в таблиці, а саме в колонці «n» «порядковий номер дня в історії кредитного договору, на який здійснюється розрахунок винагороди» на дату 22.04.2013 зазначено порядковий номер « 204», а на дату 12.11.2013 року - порядковий номер « 92», що засвідчує непослідовність нумерації днів в історії договору. (т. 1 а.с. 225)

До заперечень товариством надано додаткові документи, а саме: лист від ПАТ «Приватбанк» від 11.04.2018 № Э.Upr 1/3-291. В листі ПАТ «Приватбанк» зазначив, що на запит від 21.03.2018 № 21/03/2 повідомляє, що згідно кредитного договору № 4П12239И від 10.09.2012 року, сума нарахованої та сплаченої винагороди за користування кредитними коштами склала 9 929 632,83 гривень.

Показники, відповідно до яких зроблено розрахунок винагороди в листі не зазначені.

Окрім цього, до заперечень не надано лист ТОВ «Поділ Нерухомість» від 21.03.2018 № 21/03/2, який надісланий на адресу ПАТ «Приватбанк», що унеможливлює встановити, яку саме інформацію запитували в листі.

Більше того, до перевірки не надано первинні документи, а саме:

- в яких викладено зміст господарської операції та зазначений розрахунок суми витрат,

- відповідність розрахунку умовам договору та додаткових угод,

- відповідність числових показників, які були враховані в розрахунку даним обліку товариства,

- первинні документи щодо сукупних витрати по кредиту з урахуванням всіх складових, вартість усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором.

Таким чином, в порушення п.44.1 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 ПК України, ТОВ «Поділ Нерухомість» до складу «Інші витрати (ряд. 2270)» Фiнансового звiту суб`єкта малого пiдприємництва, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, безпідставно віднесено витрати без належного документального підтвердження, в результаті чого підприємством завищено витрати на загальну суму 9 929 633 грн., а саме по періодах: за 2015 рік в сумі 9 929 633 гривень.

З вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2018р. № .

Щодо податкового повідомлення рішення від 08.05.2018р. № 1, суд зазначає таке.

Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

В ході проведення перевірки уповноваженим представникам позивача вручено запити щодо надання інформації товариству відносно правомірності формування витрат та доходів за перевіряємий період від 19.03.2018р., 29.03.2018р.. Отримано відповіді від 21.03.2018р. № 21/03/3, від 21.03.2018р. № 21/03/4, від 10.04.2018р. № 10.04.2018 (вх. від 13.04.2018р. № 21722/10). Лист від 11.04.2018р. № 11/04-2018 направлений засобами поштового зв`язку (вх. від 11.04.2018р. № 21346/10). Складено акти про ненадання документів від 26.03.2018 № 374/26-114-01-02 та від 29.03.2018 № 413/26-15-14-01-02.

ТОВ «Поділ Нерухомість» порушено вимоги п. 44.6 ст.44 ПКУ, а саме не надано посадовим особам контролюючого органу, які проводили перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Так, наприклад згідно додаткової угоди від 19.12.2014 до кредитного договору від 10.09.2012 року № 4П12239И укладеного з ПАО КБ «Приватбанк» встановлено:

І. Змінити п. А.10 розділу «А. суттєві умови кредитування» Договору, доповнити його п.А 10.1. розділу «А. суттєві умови кредитування» і викласти в наступній редакції.

А.10 Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом в розмірі, визначену наступним розділом:

Сума винагороди «V», сплачена Позичальником, обмежується максимальним значенням і не може перевищувати суму, яка визначається наступним чином:

Аі - різниця між сумою видачі і сумою погашення кредиту за певну дату, яка відповідає порядковому номеру дня «і»;

С - числове значення ставки для визначення максимальної суми винагороди по договору п. А.10.1;

D - базис днів в році для розрахунку відсотків - 360 днів;

Кі - офіційний курс гривні до долара США на відповідно дату, відповідно порядковому номеру дня «і»;

Kn - офіційний курс гривні до долара США на день розрахунку;

Pi - сума погашених відсотків на певну дату, відповідному порядковому номеру дня «і»;

Rj - числове значення фіксованої відсоткової процентної ставки до договору, діючому на певну дату, відповідному порядковому номеру дня «і»;

Sn - вхідне сальдо на день розрахунку;

Si - вихідне сальдо на певну дату,

V - сума винагороди за користуванням кредитом;

I - порядковий номер дня в історії кредитного договору;

n - порядковий номер дня в історії кредитного договору, на який відбувається розрахунок винагороди.

При від`ємному значенні, сума винагороди «V» оплати не підлягає.

При достроковому повному погашенні зобов`язань по договору (кредиту, відсотків, винагорода за користування кредитом), наступний розрахунок винагороди за користування кредитом проходить згідно зазначеної формули, де наступні обороти, після повного погашення зобов`язання розглядаються, як початкове «n», і «І» придбавають нові первинні значення.

А.10.1. значення ставки для визначення максимальної суми винагороди за користуванням кредитом (п.А.10.1) встановлюється в розмірі 15,1 % річних.

Не надано первинні документи щодо сукупних витрати по кредиту з урахуванням всіх складових (порядковий номер дня в історії кредитного договору; порядковий номер дня в історії кредитного договору, на який відбувається розрахунок винагороди і так далі), вартість усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу та наявність підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. 77, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛ НЕРУХОМІСТЬ" відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська

Повний текст рішення виготовлений 11.06.2018р.