Справа № 813/6319/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2019 року

Київ

справа №813/6319/15

адміністративне провадження №К/9901/2095/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 у складі судді Мартинюка В.Я. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 у складі колегії суддів: Качмара В.Я., Гінди О.М., Ніколіна В.В. у справі №813/6319/15 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) та Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі - ПАТ) Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа) у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог , просив:

зобов`язати Уповноважену особу вчинити дії з включення позивача до переліку вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік), з вкладом у розмірі 4594 долари США, із наданням інформації про нього до Фонду, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ за рахунок Фонду;

зобов`язати Фонд включити позивача з вкладом у розмірі 4594 долари США, до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Загальний реєстр).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Зобов`язано Уповноважену особу вчинити дії з включення (внесення) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Переліку із наданням інформації про ОСОБА_1 до Фонду, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ за рахунок Фонду. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінено, виклавши абзац четвертий резолютивної частини цієї постанови у такій редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок сплаченого судового збору.».

В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що при проведеній перевірці укладених банком правочинів встановлено, що укладений із позивачем має ознаки нікчемності, оскільки грошові кошти на рахунок позивача надійшли з рахунку іншої особи, а відтак, на переконання відповідача позивач не є вкладником банку в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а відтак суди безпідставно зобов`язали Уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу.

Дослідивши доводи касаційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що 03.02.2015 між ОСОБА_1 (Клієнт), з однієї сторони та ПАТ (Банк), з іншого боку, укладено договір №055-13112-030215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів (далі - Договір-1). За цим договором Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у доларах США (далі - Рахунок-1), оформлює за ініціативою Клієнта та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи Visa Internation та/або MasterCard (Картка), а також Пін-код до Картки (а.с.15).

13.02.2015 між позивачем (Вкладник), з однієї сторони та ПАТ, з іншої сторони, укладено договір №024-13113-130215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США (далі - Договір-2). За умовами Договору-2 Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_3 (п.1.6) (далі - Рахунок-2). Сума вкладу складає 6600 доларів США, процентна ставка на суму вкладу становить 5.5 процентів річних (пункти 1.2, 1.4). Строк залучення вкладу мав тривати по 12.08.2015 (п.1.3). У разі закінчення строку залучення вкладу, зазначеного в п.1.3 Договору-2 або в разі дострокового припинення дії Договору-2. Вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використання електронних платіжних засобів за Рахунком-1 (а.с.13).

17.02.2015 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ із заявою про закриття рахунку фізичної особи. За вказаною заявою він просив закрити Рахунок-2, а залишок коштів, що є на ньому (6600 доларів США) перерахувати на Рахунок-1 (а.с.126).

Частина коштів, що перебували на Рахунку-2 були позивачем отримані, інша частина в сумі 4594,91 доларі США залишаються на Рахунку-1, що підтверджується випискою по приватному рахунку Клієнта №/0122 (а.с.128-129).

На підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 02.03.2015 №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 №51 про запровадження з 03.03.2015 по 02.06.2015 тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ (а.с.54-56).

В подальшому виконавча дирекція Фонду рішеннями від 08.04.2015 та 03.08.2015 №№71, 147 продовжила строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ по 02.10.2015 (а.с.57-58).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ Уповноваженій особі (а.с.59-60).

На офіційному сайті Фонду розміщено повідомлення про те, що Фонд розпочне виплати вкладникам ПАТ за Загальним реєстром (незалежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08.10.2015. Те ж саме оголошення опубліковано в газеті «Голос України» від 08.10.2015 №187 (6191) (а.с.61).

У зв`язку із розпочатою процедурою ліквідації Банку, позивач звертався до банку-агента (ПАТ «Укрексімбанк») із вимогою повідомити чи є про нього дані в реєстрі на отримання виплат за вкладом у ПАТ. Крім того, ОСОБА_1 з посиланням на наявність на Рахунку-1 грошових коштів, неодноразово звертався до Фонду та Уповноваженої особи з проханням включити його у реєстр вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду (а.с.22-26).

Повідомленнями від 23.09.2015 та 12.11.2015 №№ 8821/3206, 05-3111044 позивача доведено до відома про нікчемність Договору-2 згідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI). А тому інформацію, щодо вищезазначеного Договору-2, не включено до Переліку (а.с.27, 84).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення позивача до Переліку та Загального реєстру, такий звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що уповноваженою особою допущено протиправну бездіяльність відповідача, оскільки відсутні підстави для визнання нікчемним договору банківського вкладу. в розумінні частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки він не підпадає під жодний визначений у вказаній статті випадок, а цей перелік нікчемних правочинів є вичерпним.

Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.

У п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-VI ) визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

В силу вимог ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Аналіз зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства свідчить, що для отримання відшкодування фізичною особою за рахунок Фонду має бути дотримана обов`язкова умова: особа має бути вкладником та повинна мати вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до ст. 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надішли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше.

Згідно з п. 10.19 Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи-резидента зараховуються … кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з приводу порушення приписів п.п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" та пункту 1.8 умов Договору колегія суддів зазначає, що вказана норма забороняє зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи, проте не містить абсолютну заборону, вона передбачає альтернативні випадки правомірності такого зарахування третьою особою у випадках, передбачених нормами діючого законодавства України.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що в розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI позивач є вкладником банку, а кошти, які надійшли для неї як вкладника за Договором банківського вкладу від 13.02.2015 в розумінні тієї ж статті, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені ст. 26 Закону №4452-VI.

Відповідно до п. п. 7-8 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав:

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Зважаючи на встановлені в цій справі обставини, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що покликання відповідача на положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, як на правову підставу для визнання правочину нікчемним є необґрунтованими, оскільки відповідачем жодним чином не доведено наявності підстав, за яких правочини відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI є нікчемними.

Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а Велика Палата Верховного Суду за подібних до встановлених у справі, що розглядається, обставин зазначила, що укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення АТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації.

Отже, оскільки вклад розміщено на рахунку АТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, відповідач не навів правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного банку "Дельта Банк" Кадирова В.В. залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року, яка змінена постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук ,

Судді Верховного Суду