Справа № 160/1016/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2019 року Справа № 160/1016/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняСкупейко І.М.
представника позивача представника відповідача Стирнік Ю.В. Дерець Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови, -
31.01.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110150/2018/200025/1 від 07.11.2018 року, прийняте Дніпропетровською митницею ДФС;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.03.2019 року о 10:40 год. (а.с. 3).
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 21.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 31.05.2019 року о 11:20 год. (а.с. 201-204).
Таким чином, позивач вважає, вказані рішення суб`єкту владних повноважень необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив.
01.03.2019 року представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просила відмовити повністю, посилаючись на те, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав пакет документів, необхідний для визначення митної вартості за ціною договору. Однак, були виявлені розбіжності у документах, які підтверджують числові значення складових митної вартості. Так, рахунок-інвойс від 17.09.2018 року №ЕТ-ХF016 містить посилання на коносамент № TSCM068679 від 24.09.2018 року, дата якого не кореспондується із датою рахунку, що викликає сумніви у достовірності наданих до митного оформлення документів та зазначених у них відомостей; до документів митного оформлення не надано заявки на перевезення та будь-якого додатку до договору, що унеможливлює обчислення вартості перевезення; надані документи на підтвердження транспортних витрат не містять відомостей щодо розміру експедиторської винагороди, у зв`язку з чим не підтверджено заявлені транспортні витрати у повному обсязі. З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення позивачем митної вартості товару, відповідач зобов`язав позивача протягом 10 календарних днів додатково надати документи. Однак, листом позивач проінформував митницю про відмову у наданні додаткових документів, зазначених у вимозі. Всі обставини справи вказують на наявність встановлених законом причин неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо імпортованих товарів. У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів відповідачем послідовно було перейдено до наступних методів визначення митної вартості та застосовано резервний. Таким чином, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару та оформленні картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов, запереченнях та поясненнях підтримала, проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 27.07.2018 року між компанією «Hebel Xinfeng High-Pressure Flange and Pipe Fitting Co.,LTD» (продавець) та ТОВ «Ювас ТМ» (покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт №ЕТ-ХF016, за умовами якого продавець продає, а покупець придбає на умовах даного контракту вироби з чорних металів, водопровідні фітинги для зварювання встик в кількості та за ціною, зазначеною в специфікаціях до даного контракту, які є його невід`ємною частиною.
Згідно із п.4.1 цього контракту визначено, що постачання товару буде здійснюватись морським транспортом на адресу вантажоодержувача на умовах ФОБ XINGANG Китай.
Відповідно п.4.2 цього сторони при визначенні умов постачання використовують прийняті умови INKOTERMS 2000.
Відповідно до специфікації №1 від 27.07.2018 року ТОВ «Ювас ТМ» придбано товар - трубні водопровідні фітінги з вуглецевої сталі в кількості 6 850 шт. на суму 34 511,57 дол. США.
Вказаною специфікацією визначено країну погодження - Китай, умови поставки - ФОБ XINGANG Китай.
07.11.2018 року ТОВ «Ювас ТМ» з метою розмитнення придбаного товару подано до митного органу в електронному вигляді митну декларацію № UA110150/2018/230775 на наступний товар:
Митна вартість товару визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
Крім того, до митної декларації надано пакет документів для підтвердження митної вартості товарів у відповідності до вимог ст.53 Митного кодексу України, а саме:
- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) №ЕТ-ХF016 від 27.07.2018 року та специфікація № 1 від 27.07.2018 року;
- рахунок-фактура (інвойс) №ЕТ-ХF016 від 17.09.2018 року;
- СВІФТ-повідомлення про сплату товару від 03.08.2018 року та від 19.10.2018 року;
- договір транспортно-експедиторського обслуговування № 643 від 04.05.2017 року, заявка на транспортно-експедиторське обслуговування №11 від 27.09.2018 року, рахунок на сплату морського перевезення та транспортно-експедиторського обслуговування за межами України, довідка експедитора про вартість морського перевезення та транспортно-експедиторського обслуговування за межами України;
Відповідно до п.4.1 ст. 54 Митного кодексу України, посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.
В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
- рахунок-інвойс від 17.09.2018 року №ЕТ-ХF016 містить посилання на коносамент № TSCM068679 від 24.09.2018 року, дата якого не кореспондується із датою рахунку, що викликає сумніви у достовірності наданих до митного оформлення документів та зазначених у них відомостей;
- до документів митного оформлення не надано заявки на перевезення та будь-якого додатку до договору, що унеможливлює обчислення вартості перевезення;
- надані документи на підтвердження транспортних витрат не містять відомостей щодо розміру експедиторської винагороди, у зв`язку з чим не підтверджено заявлені транспортні витрати у повному обсязі.
На підставі ч. 3 статті 53 Митного кодексу України 07.11.2018 року Дніпропетровською митницею ДФС направлено повідомлення за №478529 про необхідність надання протягом 10 календарних днів додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме:
- прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
- митну декларацію країни відправлення;
- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Листом від 07.11.2018 року №7011-2 ТОВ «Ювас ТМ» надало відповідь на вказане повідомлення, в якому зазначило, що відповідно ч.2 ст.53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Усі ці документи надані до митного оформлення у повному обсязі.
Також у вказаному листі позивач зазначив, що оскільки митним органом не наведено доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, не зазначені конкретні складові митної вартості, які не були враховані декларантом, обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки, не надано обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей, ТОВ «Ювас ТМ» додаткові документи для підтвердження митної вартості надати відмовляється.
З урахуванням обставин та причин неможливості використання обраного позивачем методу визначення митної вартості товару - за ціною договору, Дніпропетровською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110150/2018/200025/1 від 07.11.2018 року, за яким митним органом скориговано митну вартість товару, що імпортується із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - резервним методом із застосуванням раніше визначеної вартості за наступними митними деклараціями:
- товару № 2 за ЕМД № UA110150/2018/228535 від 18.10.2018 року - 2,17 дол. США/кг;
- товару № 3 за ЕМД № UA110150/2018/228873 від 22.10.2018 року - 2,17 дол. США/кг.
У зв`язку з незгодою з прийнятим рішенням про коригування митної вартості, за заявою декларанта оцінювана партія товару була випущена у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до положень ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України за митною декларацією від 08.11.2018 року № UA110150/2018/230908.
Спірні правовідносини врегульовані положеннями Митного кодексу України.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Судом встановлено, що позивачем для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.
Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UA110150/2018/200025/1 від 07.11.2018 року, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують митну вартість товарів.
Що стосується посилання відповідача на те, що рахунок-інвойс від 17.09.2018 року №ЕТ-ХF016 містить посилання на коносамент № TSCM068679 від 24.09.2018 року, дата якого не кореспондується із датою рахунку, що викликає сумніви у достовірності наданих до митного оформлення документів та зазначених у них відомостей, позивач зазначає, що оскільки океанські судна провозять одночасно велику кількість контейнерів, то митне оформлення контейнерів починається за два тижні, а закінчується за дві доби до моменту завантаження і відправлення судна. У митній декларації країни експорту відправник повинен вказати номер коносаменту по якому перевозиться вантаж. Тому контейнерна лінія видає відправнику номер коносаменту та його дату, яка співпадає з датою відправлення судна, за два тижні до моменту відправлення судна для цілей митного оформлення. Це й дозволило вказати номер і дату коносаменту в інвойсі, який виписаний на тиждень раніше дати відправки судна і дати коносаменту, яка є датою відправки судна.
Отже, на думку суду, відсутні сумніви у достовірності наданих до митного оформлення документів та зазначених у них відомостей.
Крім того, митним органом зазначено, що декларантом до документів митного оформлення не надано заявки на перевезення та будь-якого додатку до договору.
Відповідно до п.п.5-7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорт , порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. У
Однак, суд зазначає, що в даному випадку експедиторська винагорода не сплачується і не підлягає сплаті при транспортуванні товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Експедиторська винагорода може бути сплачена лише після повного завершення перевезення
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 53 Митного кодексу України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-127а15.
Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Суд зауважує, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість. Також додатково декларант повідомив митний орган про те, що надані всі наявні на момент декларування документи, інші документи надаватися не будуть.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, якими мотивоване спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA110150/2018/200025/1 від 07.11.2018 року не мають жодного відношення до саме числового визначення заявленої ТОВ «Ювас ТМ» митної вартості та носять формальний характер.
Крім того, відповідно до наявних даних, визначена митним органом митна вартість товару, грунтується на раніше визнаній органом ДФС вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами. Митну вартість товару № 2 за поданою ЕМД скориговано до рівня ціни по товарах за ЕМД від 18.10.2018 року № UA 110150/2018/228535 - 2,17 дол. США/кг; товару № 3 скориговано до рівня ціни по товарах за ЕМД від 22.10.2018 року № UA 110150/2018/228873 -2,17 дол. США/кг.
Разом з тим, в рішенні про коригування митної вартості товару відсутнє порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. В рішенні не наведена навіть назва товару, митна вартість якого взята за основу. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
При цьому, суд звертає увагу, що ухвалою суду від 07.05.2019 року, судом витребувано у відповідача інформацію та копії митних декларацій за аналогічними товарами.
Однак, такі декларації відповідачем суду надані не були, з наданої відповіді вбачається, що вказані в ухвалі суду митні декларації оформлені у зоні діяльності Київської міської митниці ДФС та Київської митниці ДФС та програмно-інформаційним комплексом (ПІК) «Інспектор» Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) не передбачено технічної можливості пошуку декларацій, оформлених в інших митницях за їх реєстраційним номером. Здійснення пошуку можливе лише за кодом товару, країною походження товару, найменуванням товару, кодом ЄДРПОУ суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності. У зв`язку з відсутністю інформації щодо дати митного оформлення вказаних МД, коду товару, згідно УКТЗЕД, коду ЄДРПОУ суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності, пошук у базі даних ЄАІС здійснювався за найменуванням товару. Проте, за зазначеним критерієм пошуку в Центральній базі даних ЄАІС відсутня інформація щодо митних оформлень ЕМД, зазначених в ухвалі суду від 07.05.2019 року. На підтвердження викладеного надано витяг із бази даних ЄАІС. Крім того, представником відповідача зазначено, що відповідно до ст. 11 Митного кодексу України, інформація, що стосується державної митної справи, отримана органами доходів і зборів, може використовуватися ними виключно для митних цілей і не може розголошуватися без дозволу суб`єкта, осіб чи органу, що надав таку інформацію, зокрема, передаватися третім особам, у тому числі іншим органам державної влади. Отже, копії митних декларацій є документами з обмеженим доступом та не можуть бути надані до матеріалів справи у звичайному порядку.
Проте, вищезазначені пояснення, надані відповідачем на ухвалу суду про витребування доказів, судом розцінено як неналежне виконання обов`язку стосовно надання письмових доказів, оскільки відсутність технічної можливості не може бути підставою для ненадання документів.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності рішення Дніпропетровської митниці ДФС, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Дніпропетровської митниці ДФС на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 842,00 грн., понесені позивачем згідно платіжного доручення №1925 від 09.01.2019 року (а.с. 4).
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що при прийнятті оспорюваного рішення відповідач діяв всупереч чинному законодавству України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA110150/2018/200025/1 від 07.11.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 червня 2019 року.

Суддя Н.Є. Сліпець