Справа № 620/1094/19
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року Чернігів Справа № 620/1094/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Демусенко А.С.,

представника позивача Атрощенко А.Г.,

представника відповідача Фурмана І.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкор-Агро Сівер" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В:

Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Фонд) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкор-Агро Сівер" (далі ТОВ "Вінкор-Агро Сівер"), в якому просить стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету 40 375,00 грн адміністративно-господарських санкцій та 48,46 грн пені.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік відповідач вказав, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2018 році становила 12 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність становить 0 осіб, при нормативі 1 особа. Таким чином, на думку позивача, товариством не виконано норматив, а отже відповідно до норм чинного законодавства, відповідач повинен сплатити заборгованість у вигляді адміністративно-господарських санкцій за невиконання цього нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 40 375,00 грн та пені за порушення строків сплати зазначеної суми санкцій у розмірі 48,46 грн.

Ухвалою суду від 22.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання. Встановлено відповідачу 15-денний термін для подання відзиву на позов.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, з наданням додаткових пояснень.

Представник відповідач протягом встановленого судом строку надав відзив на позовну заяву, в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідачем належним чином виконуються вимоги нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини соціальної захищеності інвалідів, у тому числі щодо створення робочих місць для інвалідів, в зв`язку з чим, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Також зазначає, що підприємством було вжито всіх можливих заходів для працевлаштування інвалідів на вільні посади, проте працевлаштувати необхідну кількість осіб з інвалідністю йому не вдалось, з незалежних від нього причин.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ "Вінкор-Агро Сівер" подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік до Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів за формою № 10-ПІ, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу - 12 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 0 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України від 21.03.1991 №875 "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" 1 особа (а.с.9).

Як передбачено ч.3 ст.18 Закону України від 21.03.1991 №875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

У ч.1 ст.20 даного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст.19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

За змістом ч.3 ст.50 Закону України від 05.07.2012 №5067 "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Форма звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником (п.5 Розділу І Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316).

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань (ч.3 ст.18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні").

Аналіз наведених правових норм свідчить, що законодавством встановлено обов`язок роботодавця створити робочі місця для інвалідів відповідно до нормативу та подавати, інформацію про попит на робочу силу (вакансії) до територіального органу Державної служби зайнятості. При цьому, законодавством не встановлено обов`язку для роботодавця здійснювати пошук працівників (інвалідів) самостійно. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ст.18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 28.09.2018 №41 відповідачем внесено зміни до штатного розпису та в жовтні, листопаді, грудні 2018 року подано звітність №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" до центру зайнятості.

Відповідач пов`язує виникнення обов`язку щодо подання звітності саме з моментом внесення змін до штатного розпису. Проте, з поданих відповідачем доказів не вбачається виникнення обов`язку створення робочого місця для інваліда саме 28.09.2018. Суд звертає увагу, що вказаним наказом виведено зі штатного розпису посаду "комірника", в той же час в поданій звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" відповідач зазначає про наявність вільного робочого місця для інваліда саме за цією посадою. При цьому, згідно оновленого штатного розпису станом на 01.10.2018 вказана посада значиться в ньому. Належного доказу, про те, що з 01.01.2018 по 28.09.2018 на підприємстві працювало менше 8 осіб, відповідачем не надано, а тому надані в суді пояснення відповідача про виникнення обов`язку щодо подання звітності саме з моменту внесення змін до штатного розпису, які жодним доказом не підтверджені, до уваги не можуть бути прийняті.

Наведені обставини дають підстави вважати, що відповідач повинен був і до 28.09.2018 створити робоче місце для інваліда та відповідно, направляти звітність за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", оскільки відповідачем не доведено неможливість створення вказаної посади для інваліда до внесення змін до штатного розпису. Позаяк, у випадку відсутності посади для інваліда, у відповідача був наявний обов`язок щодо створення такого робочого місця, оскільки чисельність працівників фактично залишалась незмінною і на відповідача розповсюджувалась дія ч.1 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

З наведеного слідує, що відповідачем не були виконані вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", зокрема, вчасно не створено робоче місце для інвалідів, і як наслідок, не поінформовано центр зайнятості про її наявність.

Відповідно суд приходить до висновку, що неналежне виконання обов`язку щодо створення робочого місця та інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів до жовтня 2018 року, є порушенням норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Судом встановлено, що за невиконання вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів на 1 особу, відповідачу нараховано суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 40 375,00 грн адміністративно-господарських санкцій.

Зважаючи на те, що відповідачем не сплачено вказану суму адміністративно-господарські санкції, то згідно ч.2 ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Так, п.3.7 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 №223 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2007 за №552/13819 у поданій позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання. Відповідно розмір пені, розрахованої Чернігівським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, становить 48,46 грн.

Враховуючи, що відповідачем не було виконано вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та не вчинено всіх можливих заходів для працевлаштування інвалідів на вакантні місця, і неналежним чином поінформовано центр зайнятості про вакансію для працевлаштування інвалідів протягом 2018 року, з урахуванням системного аналізу положень законодавства України, на підставі наданих доказів в їх сукупності, згідно ч.1 ст.77 та ч.2 вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів є обґрунтованими. Відповідно позов належить задовольнити та стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції та пеню.

Судові витрати по справі згідно ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкор-Агро Сівер" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкор-Агро Сівер" на користь Державного бюджету України (отримувач: Державний бюджет Новгород-Сіверського району, банк отримувача: УДКСУ в Новгород-Сіверському районі Чернігівській області, р/р5334, МФО 899998 ) 40 375,00 грн (сорок тисяч триста сімдесят п`ять гривень) адміністративно-господарських санкцій та 48,46 грн (сорок вісім гривень 46 коп) пені.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів ( вул. В.Радченка,14, м.Чернігів, 14017, код ЄДРПОУ 14220194);

Відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкор-Агро Сівер" (вул. Молодіжна, 1А, сюДробишів, Новгород-Сіверський район Чернігівська область, 16061, код ЄДРПОУ 39552516).

Повний текст рішення суду виготовлено 12.06.2019.

Суддя Л.О. Житняк