Справа № 520/300/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 р.Справа № 520/300/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.,

представників сторін : позивача - Костенко Н.Ю., відповідача - Зекової С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 21.02.19 року по справі № 520/300/19

за позовом Сільськогосподарського фермерського господарства "Промінь"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Сільськогосподарське фермерське господарство Промінь (СФГ «Промінь», позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, прийнятої судом, просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 12.10.2018 №2 в частині збільшення грошового зобов`язання на суму 479872,50 грн., у т.ч. за основним платежем 383398,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 95974,50 грн., та №2 повністю.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 по справі № 520/300/19 позов - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 12.10.2018 №2 в частині 479872,50 грн., від 12.10.2018 №2.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 по справі № 520/300/19, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на відомості податкової інформації, складеної відносно контрагентів позивача ТОВ «ТД Хімтрейд» та ТОВ «ТД Агранта», ухвали суду по кримінальному провадженні, в яких згадується контрагент позивача ТОВ "ТД "Хімтрейд", стверджує про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, з огляду на відсутність останніх за місцезнаходженням, відмінності у номенклатурі придбання і реалізації товарів, відсутність інформації про наявність у них необхідних трудових ресурсів, основних фондів, можливостей для транспортування та зберігання товарів. Крім того, вказав на недання позивачем до перевірки окремих документів (журналів реєстрації довіреностей, документів щодо якості придбаних товарів, наказів про відрядження директора СФГ «Промінь» до м. Київ для укладення договорів із ТОВ «ТД Хімтрейд», товарно-транспортних накладних щодо переміщення ТМЦ від ТОВ «ТД Агранта», оборотно-сальдових відомостей по бухгалтерському рахунку № 261 по номенклатурі «соя», по рахунку 631 «розрахунки з постачальниками та підрядниками»), а також на наявність окремих недоліків в оформленні наданих документів. Враховуючи викладене, стверджує про неможливість підтвердження правомірності формування позивачем податкового кредиту по відносинам із ТОВ «ТД Хімтрейд» за листопад 2015 року в сумі 383897,68 грн. та ТОВ «ТД Агранта» за листопад 2017 року в сумі 10816,67 грн.

Представник позивача в надісланому до суду письмовому відзиві та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що позивачем надавались до перевірки паспорти якості на добрива, придбані у ТОВ «ТД Хімтрейд», журнал реєстрації довіреностей, документи щодо транспортування сої від ТОВ «ТД Агранта», оборотно-сальдові відомості по рахунку 26 за березень 2017 року щодо оприбуткування сої, однак, з невідомих причин ці документи не були враховані працівниками податкового органу. Вказує, що вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не передбачено завірення печаткою видаткової накладної, отже, відсутність в одній з наданих податкових накладних по відносинам із ТОВ «Хімтрейд» відбитку печатки не спростовує реальності господарських операцій. Пояснив, що подорожні листи від 05.12.2015, на які посилається відповідач, не відносяться до поставок товару від ТОВ «ТД Агранта», та були помилково взяті до уваги перевіряючими. Натомість, надані позивачем до перевірки подорожні листи від 10.12.2015 №№ 857, 2558 повністю узгоджуються з датою прибуття товару, зазначеною у залізничній накладній (07.12.2015). Розбіжність у масі добрив за залізничною накладною від 04.12.2015 (63979 т.) та за даними подорожніх листів (63880 т.) пояснює неточністю при вимірюванні ваги (похибкою) мінеральних добрив при відвантаженні та оприбуткуванні. Враховуючи викладене, стверджує, що наданими до перевірки первинними документами підтверджено реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Хімтрейд» щодо купівлі добрив та ТОВ «ТД Агранта» щодо купівлі насіння. Вказує, що Податковим кодексом України не поставлено в залежність права позивача на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, наявності їх за місцезнаходженням та наявності у них основних засобів. Податкова інформація, одержана від інших підрозділів податкового органу чи з інформаційних систем податкової служби, не є доказом відсутності реального характеру господарських операцій між позивачем та його контрагентами. З огляду на наведене, вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку СФГ Промінь з питань правильності визначення повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з: ТОВ "ТМ Агромастер" (податковий номер 39553923) за період грудень 2016 року, ТОВ "ТД Агранта" (податковий номер НОМЕР_1 ) за період січень 2017 року, ТОВ "ТД Хімтрейд" (податковий номер НОМЕР_2 ) за період листопад 2015 року та податкових зобов`язань за ланцюгом подальшої реалізації.

За результатами перевірки складено акт від 20.09.2018 № 3900/20-40-14-22-07/705500, яким зафіксовано порушення позивачем, зокрема, пп. "а" п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту на суму 404926 грн, у т.ч. за листопад 2015 року 383898 грн, грудень 2016 року 10211 грн, січень 2017 року 10817 грн, в результаті чого занижено нараховану до сплати суму податку на додану вартість в розмірі 394109,00 грн, а саме за листопад 2015 року 383898 грн, грудень 2016 року 10211 грн, та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту за січень 2017 року на 10817 грн.

За висновками акту перевірки, не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, їх реальність та повноту відображення в обліку по відносинам із ТОВ «ТМ Агромастер» за грудень 2016 року, ТОВ «ТД Агранта» за січень 2017 року, ТОВ «ТД Хімтрейд» за листопад 2015 року.

На підставі наведених висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області 12.10.2018 винесено податкове повідомлення-рішення №2 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 492636,25 грн (у т.ч. за основним платежем 394109,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 98527,25 грн), та податкове повідомлення-рішення №2 про визначення завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 10817,00 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, СФГ «Промінь» звернулось до суду з цим позовом про їх оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (№2 - в частині збільшення грошового зобов`язання на суму 479872,50 грн., та №2 повністю), оскільки господарські операції між СФГ «Промінь» та його контрагентами ТОВ "ТД Агранта", ТОВ "ТД Хімтрейд" повністю підтверджені належними первинними документами, а результати опрацювання зібраної податкової інформації не є належним доказом відсутності реального характеру цих господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до державного бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу, б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до державного бюджету, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин із ТОВ «Хімтрейд») податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2017) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

У відповідності до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За змістом вищенаведених норм ПК України право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений п.201.11ст.201 Податкового кодексу України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (п.44.1ст.44 ПК України).

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Також, норми податкового законодавства не визначають місцезнаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

Слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між СФГ «Промінь» (Покупець) та ТОВ «ТД Хімтрейд» (Постачальник) було укладено договори, предметом яких є поставка мінеральних добрив з доставкою до залізничної станції Губарівка:

№ 09/11/15-2Н від 09.11.2015, предметом якого є купівля аміачної селітри в кількості 68,0 тон за ціною 6980,00 грн за одиницю виміру, на загальну суму 474640,00 грн, нітроамофоски в кількості 63,8 тон за ціною 10020,00 грн за одиницю виміру, на загальну суму 639276,00 грн;

№ 26/11/15-1Н від 26.11.2015, предметом якого є купівля аміачної селітри в кількості 68,0 тон за ціною 7850,00 грн за одиницю виміру, на загальну суму 533800,00 грн;

№ 27/11/15-1Н від 27.11.2015, предметом якого є купівля нітромофоски в кількості 68,0 тон за ціною 10400,00 грн за одиницю виміру, на загальну суму 707200,00 грн.

В межах вказаних договорів були проведені господарські операції з придбання мінеральних добрив, які оформлені видатковими накладними № 71215/8 від 07.12.2015, № 141215/1 від 14.12.2015, № 250116/2 від 25.01.2016, № 120216/2 від 12.02.2016, копії яких наявні в матеріалах справи.

Постачальником ТОВ «ТД Хімтрейд» виписано позивачеві податкові накладні № 54 від 10.11.2015 на загальну суму 1113916,00 грн (в тому числі ПДВ 185652,67 грн), № 187 від 26.11.2015 на загальну суму 533800,00 грн (в тому числі ПДВ 88966,67 грн), № 199 від 27.11.2015 на загальну суму 707200,00 грн (у т.ч. ПДВ 117866,67 грн), копії яких надано до матеріалів справи.

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 201 за грудень 2015 року, січень та лютий 2016 року, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії оборотно-сальдових відомостей.

Фізичне переміщення товару підтверджується залізничними накладними від 04.12.2015, 07.12.2015, 25.01.2016, 12.02.2016 та подорожніми листами № 857 від 10.12.2015, № 2558 від 10.12.2015, № 43 від 11.01.2016, № 44 від 11.01.2016, № 80 від 30.01.2016, №85 від 30.01.2016, № 204 від 16.02.2016, № 205 від 16.02.2016, № 214 від 16.02.2016, копії яких наявні в матеріалах справи.

Фактичне надходження товару в розпорядження позивача підтверджується витягом з книги вагаря ТІК БР № 1.

Придбаний товар було оплачено позивачем у безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату №9-1115/2 від 09.11.2015, № 26-1115/1 від 26.11.2015, № 27-1115/1 від 27.11.2015 згідно з платіжними дорученнями № 557 від 10.11.2015 на загальну суму 1113916,00 грн (в тому числі ПДВ 185652,67 грн), № 3983 від 26.11.2015 на загальну суму 533800,00 грн (в тому числі ПДВ 88966,67 грн), № 3987 від 27.11.2015 на загальну суму 707200,00 грн (в тому числі ПДВ 117866,67 грн).

У подальшому придбаний товар було використано позивачем при організації власної господарської діяльності, а саме добрива внесені під урожай 2016 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів від 12.05.2016 про використання добрив.

Також, як свідчать матеріали справи, між СФГ «Промінь» (Покупець) та ТОВ «ТД Агранта» (Продавець) було укладено договори купівлі-продажу насіння :

№ 50 від 17.01.2017, предметом якого є купівля насіння гороху в кількості 2,0 тони за ціною 14583,33 грн за одиницю виміру, на загальну суму 29166,67 грн, гречки в кількості 0,500 тон за ціною 23333,33 грн за одиницю виміру, на загальну суму 11666,67 грн;

№ 52 від 18.01.2017, предметом якого є купівля насіння сої в кількості 1,0 тонна за ціною 13250,00 грн за одиницю виміру, на загальну суму 13250,00 грн.

В рамках виконання умов вказаних договорів були проведені господарські операції з придбання насіння, які оформлені видатковими накладними № РН-0000004 від 25.01.2017, № РН-0000018 від 02.03.2017.

Постачальником виписано позивачеві податкові накладні № 4 від 23.01.2017 на загальну суму 49000,00 грн (в тому числі ПДВ 8166,66 грн), № 5 від 23.01.2017 на загальну суму 15900,00 грн (в тому числі ПДВ 2650,00 грн).

Отриманий від ТОВ «ТД Агранта» товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 26 за січень та березень 2017 року.

Фізичне переміщення товару підтверджується наявними в матеріалах справи копіями товарно-транспортних накладних № 20 від 25.01.2017, № 18 від 02.03.2017 та актів здачі- приймання робіт (надання послуг) № 15 від 25.01.2017, № 2 від 01.03.2017.

Фактичне отримання позивачем насіння підтверджується витягом з журналу за 2017 рік, в якому відображено надходження насіння за датою та постачальником, дата використання насіння, а також витягом з журналу реєстрації доручень за 2017 рік, копії яких наявні в матеріалах справи.

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжними дорученнями № 32 від 23.01.2017 на загальну суму 64900,0 грн (в тому числі ПДВ 10816,66 грн), та відповідно до рахунків-фактур № СФ-0000050 від 17.01.2017, № СФ-0000052 від 18.01.2017, копії яких наявні в матеріалах справи.

У подальшому придбаний товар було використано позивачем при організації власної господарської діяльності, а саме насіння використане для посадки в 2017 році, що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями актів № 1 від 12.05.2017, № 2 від 04.05.2017 про витрати насіння і садильного матеріалу.

Колегія суддів зауважує, що позивачем до матеріалів справи надано копії свідоцтва на насіння гречки та атестату на насіння гороху, поставленого ТОВ «ТД Агранта», а також паспорту на амонію нітрат (селітру аміачну) марки Б, ДСТУ 7370:2013, виготовлений 24.01.2016 в кількості 68,00 т, 12.02.2016 в кількості 67,00 т, поставлений ТОВ «ТД Хімтрейд», що спростовує твердження відповідача про відсутність зазначених документів під час перевірки.

Разом з цим, оскільки вказані документи щодо якості товару у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинними документами, ненадання їх під час перевірки не тягне за собою визнання безтоварними господарських операцій з поставки позивачеві товарів вищевказаними постачальниками.

Колегія суддів зауважує, що відсутність на видаткових накладних щодо поставки товару позивачеві контрагентом ТОВ «ТД Хімтрейд» відбитку печатки СФГ «Промінь» та ПІБ працівника позивача, який отримав цей товар, не свідчить про відсутність реального характеру господарської операції, оскільки факт отримання позивачем товару від вказаного постачальника підтверджується оборотно-сальдовою відомістю, журналом реєстрації довіреностей, товарно-транспортними накладними, витягом з журналу вагаря. При цьому, оскільки статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не встановлено вимог щодо завірення видаткової накладної печаткою підприємства-отримувача, колегія суддів вважає, що т такий незначний недолік не спростовує реальності господарської операції.

Посилання відповідача на те, що надані позивачем до перевірки подорожні листи вантажного автомобіля щодо перевезення товару від ТОВ «ТД Хімтрейд» не відповідають відомостям залізничних накладних щодо дати прибуття ТМЦ на станцію призначення Губарівка та маси вантажу, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, ТМЦ (добрива) були поставлені позивачеві ТОВ «ТД Хімтрейд» згідно із залізничною накладною, в якій датою прибуття в пункт розвантаження (станція Губарівка) вказано - 07.12.2015, та в подальшому транспортовані від станції прибуття до СФГ «Промінь» згідно з подорожніми листами вантажного автомобіля №№ 857, 2558 від 10.12.2015.

Разом з тим, перевіряючим помилково були взяті до уваги подорожні листи на транспортування ТМЦ від 05.12.2015, згідно з якими позивачем як виконавцем послуг здійснювалось транспортування товару (мінеральних добрив) для замовника ТОВ «Аграрна компанія «Промінь - 2012».

Як вбачається з наданих документів, транспортування за подорожніми листами від 05.12.2017 здійснювалось позивачем в рамках договору № 3 від 01.01.2015 про надання послуг вантажного автомобільного транспорту, укладеного між СФГ «Промінь» (Виконавець) та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь - 2012» (Замовник), з огляду на відсутність у останнього на балансі власних вантажних автомобілів. Придбання мінеральних добрив ТОВ «Аграрна компанія «Промінь - 2012» підтверджується копіями договорів постачання № 28/10/15-1Н від 28.10.2015, № 09/11/15-1Н від 09.11.2015, копії яких надано до матеріалів справи.

Слід відмітити, що позивач та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь - 2012» знаходяться за однією юридичною адресою: 62132, Харківська область, Богодухівський район, с. Губарівка, вул. Гутянська, 152, бухгалтерії обох підприємств знаходяться в одному приміщенні.

Таким чином, подорожні листи від 05.12.2017 не стосуються операцій з поставки позивачеві добрив постачальником ТОВ "ТД Хімтрейд".

Розбіжність у масі добрив за залізничними накладними від 04.12.2015 та від 07.12.2015 (63979 т.) та за даними подорожніх листів (63830 т. та 63880 т. відповідно) позивач пояснив неточністю при вимірюванні ваги (похибкою) мінеральних добрив при відвантаженні та оприбуткуванні.

З огляду на наведене, доводи відповідача про наявність неточностей в оформленні та розбіжностей між даними залізничних накладних та подорожніх листів не спростовують реальності господарських операцій щодо поставки добрив позивачеві контрагентом ТОВ «ТД Хімтрейд».

Як зазначив позивач у письмових поясненнях, наданих на вимогу суду апеляційної інстанції, накази на відрядження ОСОБА_1 М.А. для укладання договорів не складалися, відрядження документально не оформлялося. Разом з тим, отримання ТМЦ від вказаного контрагента підтверджено первинними документами та оборотно-сальдовою відомістю, тому доводи відповідача про відсутність наказів про відрядження директора СФГ «Промінь» у м. Київ для укладення договорів із ТОВ «ТД Хімтрейд» колегією суддів не беруться до уваги.

Твердження відповідача про ненадання до перевірки журналів реєстрації довіреностей щодо отримання товарів від ТОВ «ТД Хімтрейд» та ТОВ «ТД Агранта», оборотно-сальдової відомості по рахунку 26 «готова продукція» щодо товару сої, отриманого від ТОВ «ТД Агранта», товарно-транспортної накладної щодо перевезення партії сої, придбаної згідно з видатковою накладною № РН-0000018 від 02.03.2018, спростовуються наявними в матеріалах справи копіями вказаних документів (т.2, а.с.20-24).

При цьому, факт отримання сої підтверджено також витягом із журналу, в якому позивачем обліковується насіннєвий матеріал, та зазначено постачальника ТОВ «ТД Агранта», дату і кількість надходження 02.03.2015, 1000 кг, та дату використання 13.05.2017.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що реальність господарських операцій з придбання позивачем добрив у ТОВ «ТД Хімтрейд» та насіння гороху, сої та гречки у ТОВ «ТД Агранта» повністю підтверджено первинними документами, а результати цих господарських операцій використані позивачем у власній господарській діяльності.

Доводи відповідача про неможливість надання вказаними вище підприємствами послуг позивачеві в силу відсутності контрагентів позивача за місцезнаходженням, відсутності у них необхідного персоналу, яким могли надаватися послуги, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Такі твердження відповідач мотивує виключно з посиланням на дані податкової інформації, складеної самим ГУ ДФС у Харківській області, та ухвали Шевченківського районного суду м. Києва, постановлені в рамках кримінального провадження, в яких згадується контрагент позивача ТОВ «ТД Хімтрейд».

Разом з тим, колегія суддів вказує, що відомості податкової інформації не можуть бути взяті до уваги, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Згідно з абз. 5 п. 86.7 ст. 86 ПК України контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акту перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Отже, законодавець чітко і однозначно вказав, що навіть той офіційний письмовий документ, складання якого прямо передбачено законом, а саме акт перевірки, не може бути доказом вчинення податкового правопорушення у разі, коли за ним не винесено податкового повідомлення-рішення або воно вважається відкликаним.

З огляду на викладене, в силу ч. 7 ст. 9, ст.ст.73, 74 КАС України таким доказом не може бути і письмовий документ у вигляді податкової інформації.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що податкова інформація не є належним та допустимим доказом відсутності у позивача права на формування податкового кредиту по відносинам із виконавцями послуг.

Також колегія суддів зауважує, що згідно зі ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, наведена процесуальна норма встановлює обов`язковість для врахування адміністративним судом фактів, наведених у вироку, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

З приводу тверджень відповідача про наявність зареєстрованого кримінального провадження, в якому фігурує ТОВ «ТД Хімтрейд» , колегія суддів зазначає, що факти, за яким воно було порушено, та зв`язок цього кримінального провадження безпосередньо із СФГ «Промінь» в акті перевірки позивача відсутні.

В обґрунтування таких тверджень перевіряючі в акті послались лише на дані ІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру судових рішень, в яких наявні відомості про порушення кримінального провадження та проведення окремих слідчих дій у ньому.

Разом з тим, про наявність вироку у відповідному кримінальному провадженні відповідачем в акті перевірки не зазначено.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

У відповідності до ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.5. виключено; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Отже, в контексті пп.83.1.4. п.83.1 ст.83 ПК України за відсутності вироку, що набрав законної сили, відомості, набуті слідчими органами в рамках розслідування, мають доказове значення виключно в рамках відповідного кримінального провадження, та не є належним і допустимим доказом відсутності реального характеру між СФГ «Промінь» та ТОВ «ТД Хімтрейд».

При цьому, сам факт порушення кримінальної справи або проведення певних слідчих дій у ній (арешт майна, отримання тимчасового доступу до документів) в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентом.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах по справі № 809/1139/17 від 05.06.2018, № 816/809/17 від 27.03.2018, № 822/2348/16 від 15.05.2018. У вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. Наявність кримінального провадження, що перебуває у правоохоронних органів, які здійснюють його розслідування за фактом фіктивного підприємства може мати юридично- правове значення, але не виключно, у випадку наявності вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, як такі, що є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відсутність в матеріалах справи таких судових рішень унеможливлює прийняття доводів скаржника щодо ненадання судами належної оцінки наявності кримінального розслідування.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Платник податків, в даному випадку позивач СФГ «Промінь», не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов`язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.05.2019 по справі № 826/14073/16, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов`язку здійснення контролю за дотриманням усіма виконавцями, постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з виконавців, постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок, зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на декларування валових витрат та права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

Так само і відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності. Отже, в даному разі для перевірки законності здійснених донарахувань оспорюваних сум податкових зобов`язань позивачеві дослідженню підлягають обставини щодо реальності здійснення господарських операцій та правильності формування даних податкового обліку за наслідками виконання цих операцій.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.9 КАС України не виявлено.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що доводи контролюючого органу щодо безтоварності господарських операцій між СФГ «Промінь» та ТОВ «ТД Хімтрейд» і ТОВ «ТД Агранта» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит за господарськими операціями з придбання товарів у вказаних постачальників сформовано безпідставно за господарськими операціями, які в реальності не виконувались.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 27.02.2018 по справі № 813/1974/17, ід 13.03.2018 по справі № 801/6934/13-а, від 27.03.2018 по справі № 816/809/17, від 15.05.2018 по справі № 810/4391/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 12.10.2018 №2 та № 2 - в частині збільшення грошового зобов`язання на суму 479872,50 грн., у т.ч. за основним платежем 383398,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 95974,50 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування даних податкових повідомлень-рішень (№2 - повністю, № 2 в оскаржуваній частині).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року по справі № 520/300/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 11.06.2019 року