Справа № 260/49/19
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2019 рокум. Ужгород№ 260/49/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Копосович Е.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Гринюк Г.В.

відповідача: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області - представник Чубелка О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області , яким просить:

1.Визнати дії Головного Управління Національної поліції України по повторній відмові ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги неправомірними.

2.Зобовязати Головне управління Національної поліції України в Закарпатській обл. призначити, нарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв`язку з втратою працездатності та встановленням групи інвалідності та виплатити її.

1. Позиції сторін.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що Наказом №242 о/с від 01.12.2017 року по особовому складу ГУ НП в Закарпатській області його звільнено зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

Відповідно до висновку обласної МСЕК Позивачу поставлено діагноз під шифром М 16.1, встановлена друга група інвалідності та встановлено втрату працездатності 70%. Позивач зазначає про неправомірні дії з боку відповідача, які полягають у відмові Головним управлінням Національної поліції у Закарпатській області у призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні через хворобу пов`язану з службою в органах внутрішніх справ. Окрім того, позивач зазначає, що раніше він уже звертався до відповідача із заявою щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності. Однак, відповідач вже вдруге відмовив з тих же самих підстав, а саме на підставі ст. 97 ЗУ « Про національну поліцію».

31 січня 2019 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що ГУНП в Закарпатській області не визнає позовні вимоги заявлені позивачем в повному обсязі з наступних підстав. Так, зазначає, що оскільки у позивача останній день служби в поліції 01 грудня 2017 року, а інвалідність отримана до звільнення з поліції - 29.11.2017 року, то підстави для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відсутні згідно п.4 ч.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст.ст.97-101Закону України «Про Національну поліцію», врегульовується Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4. Частиною 5 розділу 2 Порядку, вказано вичерпний перелік документів, що подаються для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності. Зокрема п.1 ч.5 розділу 2 Порядку, поліцейським подається заява (рапорт) (форма рапорту встановлена в додатку 1 Порядку) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач жодного рапорту встановленої форми про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності на ім`я начальника ГУНП в Закарпатській області не подавав. Зазначає, що наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 242 о/с від 24.11.2017 року, позивача відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.2 (через хворобу) і відповідно до п. 10. Постанови КМУ від 17 липня 1992 р. № 393 йому була нарахована та виплачена вихідна допомога при звільненні в розмірі 100208,19 грн. Таким чином позивач вже скористався правом на отримання одноразової допомоги у зв`язку з хворобою, тому позовні вимоги про стягнення одноразової допомоги при звільненні у зв`язку з інвалідністю є безпідставними. На підставі чого, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю з підстав викладених вище.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення даного адміністративного позову з підстав зазначених вище.

Заслухавши представників сторін, встановивши обставини справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, проаналізувавши норми права, які підлягають або не підлягають застосуванню до даних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу сторін та мотиви суду, з яких суд дійшов до висновків у справі, констатує наступне.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що згідно висновку МСЕК від 29 листопада 2017 року (акт огляду № 2074), медико-соціальною експертною комісією за результатами огляду позивача, останньому встановлено діагноз під шифром М 16.1 та ІІ група інвалідності. Даним висновком стверджується, щоінвалідність позивача та втрата ним працездатності, пов`язані із проходженням останнім служби в поліції (а.с.8-9).

Вищевказане також стверджується свідоцтвом про хворобу від 17.11.2017 року №352, яким встановлено, що захворювання позивача пов`язано з проходженням служби в поліції. Не придатний до служби (а.с.121).

01 грудня 2017 року, ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції на підставі наказу № 242 о/с від 24 листопада 2017 року по особовому складу ГУ НП в Закарпатській області на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (через хворобу) (а.с.10).

Згідно грошового атестату №147, який видано ГУНП в Закарпатській області у зв`язку зі звільненням позивача на пенсію , розмір грошового забезпечення позивача, який він мав становить:

- Посадовий оклад - 2950,00 грн.

- Відсоткове підвищення посадового окладу - не нараховано

- Оклад за спеціальним званням - 2200,00 грн.

- 40% надбавку за стаж служби у розмірі - 2060,00 грн.

Стаж служби станом на 01.12.2017 року за наказом № 242 о/с від 01 грудня 2017 року визначено 19 років 10 місяців 16 днів.

Премія в сумі 46,30% - 3338,23 грн. на місяць

12 грудня 2017 року позивач звернувся до начальника УФЗБО ГУНП в Закарпатській області із заявою (рапортом) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності (а.с.113). До заяви було додано:

- Копія паспорта

- Копія ідентифікаційного коду

- Довідка МСЕК АГ №0012606

- Копія довідки МСЕК АВ № 0741873

- Копія постанови ВЛК

- Довідка з місця проживання

- Реквізити банку

19 грудня 2017 року начальником ГУНП в Закарпатській області затверджено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на суму 144000 грн. і зроблено Розрахунок потреби в коштах за підписом заступника начальника ГУНП ( а.с. 44-45,126).

09.01.2018 року вищевказаний Висновок та Розрахунок з матеріалами супровідним листом № 8/106/05/5-2018 був направлений начальнику ДФЗБО Національної поліції України.( а.с. 125).

09.03.2018 року заступником Голови - начальником Департаменту кадрового забезпечення Нацполіції України в листі № 2628/09/30-2018 на адресу керівників структурних підрозділів та територіальних органів Нацполіції України було вказано, що висновки про призначення ОГД поліцейським, які надали документи, що не відповідають вимогам п.4 ч. 1 статті 97- не затверджувати, рішення щодо виплат зазначеної допомоги не приймати од внесення відповідних змін до законодавства.( а.с. 75-76).

У зв`язку з тим, що відповідачем не було ініційовано нарахування та виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач 26.04.2018 року звернувся до відповідача з заявою, де вказав на порушення його прав та просив призначити, нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні через хворобу пов`язану з службою в органах внутрішніх справ.(а.с.32).

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі заяви позивача від 26 квітня 2018 року щодо невиплати останньому одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою поліцейським працездатності, начальником УФЗБО ГУНП в Закарпатській області було надано відповідь № 359/106/5-2018 від 27 квітня 2018 року про те, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги проводиться у разі встановлення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення, пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення такого з поліції. Натомість, інвалідність позивачу була встановлена 29 листопада 2017 року, тобто під час проходження ним служби в поліції, а не після звільнення, що суперечить вимогам п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію». У зв`язку з вищезазначеним, у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» відмовлено (а.с.32,35).

На підставі чого, позивач оскаржив таку відмову відповідача до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року по справі №807/459/18 дії Головного управління національної поліції в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності визнано неправомірним. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності. (а.с.14-18).

На виконання рішення суду позивачу було видано виконавчий лист, який позивач подав до виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ юстиції в Закарпатській обл.

За цим виконавчим листом відкрито виконавче провадження №57677846 та направлено, згідно супровідного листа від 04.10.2018 року відповідачу (боржнику) до виконання.(а.с.12).

Згідно з відповіддю направленою на адресу позивача, Управління національної поліції в Закарпатській обл. від 12.11.2018 року, зазначено про те, що питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової допомоги розглянуто, але в призначенні та виплаті такої допомоги відмовлено на тій же підставі, тобто на підставі ст. 97 ЗУ « Про національну поліцію» (а.с.11).

Так, 04.12.2018 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ юстиції в Закарпатській області була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №57677846, відповідно до якої зазначено, що згідно відповіді Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за вих.№521/106/11-2018 від 28.11.2018 року, встановлено повне фактичне виконання вищезазначеного рішення суду, а саме повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності.(а.с.13)

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року №807/459/18 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі № 807/459/18 - без змін. (а.с.95-100)

Відтак Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року по справі №807/459/18 набрало законної сили 13 лютого 2019 року.

Згідно довідки про проведення виплат начальникові сектору РПП №1 Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області підполковнику Липчею Ю.В. від 06.06.2019 року Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, станом на 01.12.2017 року на момент звільнення було виплачено: грошове забезпечення за листопад 2017 року - 10548,23 грн., одноразова грошова допомога при звільненні - 100218,19 грн. (а.с.123).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 3 Закону № 580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отриманняу разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3) причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19 вересня 2018 року у справі № 373/1188/16-а та від 20 вересня 2018 року у справі № 296/9456/16-а.

Як вже зазначалося судом вище, позивач звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (через хворобу).

Суд зазначає, що однією з обов`язкових умов призначення одноразової грошової допомоги є звільнення особи з Національної поліції внаслідок причин, зазначених в пункті 4 статті 97 Закону № 580-VIII, тобто звільнення має бути зумовлене захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що інвалідність йому встановлена під час проходження служби, а не після звільнення.

Відповідно до положень частини 2 статті 97 Закону № 580-VIII, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293, затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Відповідно до пункту 1 Р.ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

У підпункті 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року № 916, закріплено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку, пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ-обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІІІ цього Порядку посадові особи органів поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

За приписами пункту 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Положеннями пункту 5 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно із пунктом 1 Розділу IV вказаного Порядку фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Зазначений висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

При цьому, згідно з пунктом 2 розділу IV Порядку № 4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п`ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови-письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як слідує з матеріалів справи, позивачу встановлено ІI групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції.

Позивачем ,як встановлено судом вище, було дотримано всю процедуру щодо звернення до відповідача з відповідною заявою про призначенні виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності .

З`ясувавши обставини справи суд зазначає, що відповідачем не було дотримано процедури алгоритму дій відповідно до Порядку № 4, як зазначено вище судом. А саме відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка проявляється у тому, що відповідач у п`ятнадцятиденний строк не прийняв рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови-письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Суд піддає критичній оцінці посилання відповідача на непроведення виплати позивачу з тих підстав, що висновок про призначення допомоги був скасований на підставі вказівки Національної поліції від 19.03.2019 року, оскільки скасування висновку не передбачено чинним законодавством. Крім того, відповідач не виконав вимоги суду щодо надання рішення про скасування висновку і про причини неподання такого рішення суду не повідомив. Крім того, непроведення виплати, скасування висновку про призначення грошової допомоги з врахуванням вказівки посадової особи суперечить вищевказаним нормам, а саме: Пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII та Порядку та умовам виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського .

Крім того, суд зауважує, що в Рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року по справі №807/459/18, набрало законної сили 13 лютого 2019 року суд констатував, що "оскільки в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до висновку медико - соціальної експертної комісії, який є чинним та не скасованим, отримав другу групу інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаним із проходженням служби в поліції. Таким чином, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги та відповідно до вимог законодавства таке право отримав з дати встановлення втрати працездатності, тобто, з 29 листопада 2017 року.

Щодо посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність визначено під час проходження служби в поліції, а не протягом шести місяців після звільнення суд зазначає, що вважає його помилковим, оскільки медико - соціальною експертною комісією встановлено, що захворювання пов`язане з проходженням служби, що є підставою для призначення вказаної допомоги (а.с.8).

Крім того суд зазначає, що статтею 101 Закону України №580-VІІ встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного спяніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоровю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Зважаючи на вказане суд приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію".

Частиною 4 статті 78 КАСУ встановлено , що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже позиція відповідача щодо відсутності права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" є безпідставною, необгрунтуваною, суперечить як рішенню суду у справі №807/459/18, так і ч.4 ст. 78 КАСУ, оскільки вказані обставини не підлягають доказуванню.

Суд констатує, що виконавши рішення суду у справі №807/459/18, відповідач повторно розглянув заяву позивача, однак без врахування ч. 4 ст. 78 КАСУ, на підставі чого з метою ефективною захисту прав позивача констатує наступне.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень (частина 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

З огляду на викладене, оскільки суд зазначає про протиправність бездіяльності відповідача що полягає у не прийняті рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови-письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови у встановлений законом строк.

Щодо посилання відповідач на наявність у останнього дискреційних повноважень, то суд зазначає наступне.

У справі № 21-1393а17 Верховий Суд України 13.06.2017 року зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Однак, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, з врахуванням права позивача, встановлене рішенням суду у справі №807/459/18, на одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності, заяви позивача з переліком документів , визначених законом та затвердженим висновком про призначення грошової допомоги. Правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин. Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Дана позиція суду узгоджується з висновком, зробленим Верховним Судом у справі № 816/591/15-а.

На підставі наведеного на переконання суду, належним способом захисту прав та інтересів позивача буде визнати протиправними дії та бездіяльність Головного Управління Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності та зобовязати Головне Управління Національної поліції України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності на підставі висновку про призначення ОСОБА_1 від 19.12.2017 року одноразової грошової допомоги, затвердженого начальником ГУНП 19.12.2017 року та здійснити необхідні дії в порядку Розділу ІV "Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" , затвердженого Наказом від 11.01.2016 № 4 в редакції станом на 17.11.2017 року.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч. 2 статті 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дій, вимоги позову відповідають вимогам законодавства та встановленим судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головне управління Національної поліції в Закарпатській області визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії та бездіяльність Головного Управління Національної поліції України( м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці,13. індекс 88008) щодо відмови ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,АДРЕСА_1 ) у призначенні виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності .

3.Зобовязати Головне Управління Національної поліції України ( м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці,13. індекс 88008) прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,с. Липча, Хустського району, АДРЕСА_1 ) виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності на підставі висновку про призначення ОСОБА_1 від 19.12.2017 року одноразової грошової допомоги, затвердженого начальником ГУНП 19.12.2017 року та здійснити необхідні дії в порядку Розділу ІV "Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" , затвердженого Наказом від 11.01.2016 № 4 в редакції станом на 17.11.2017 року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Закарпатський окружний адмінсуд до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б. Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11 червня 2019 року.