Справа № 320/1507/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2019 року справа №320/1507/19
Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 14 серпня 2014 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на підставі частини першої статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області з 08 серпня 2014 року призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на підставі частини першої статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у зв`язку із досягненням пільгового пенсійного віку він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років на підставі пункту першого частини першої статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відповідачем безпідставно відмовлено йому у призначенні такої пенсії з посиланням на недостатність первинних документів, які підтверджують факт, період та місцеперебування позивача у зоні відчуження та на відсутність довідки ф.122.

Ухвалою суду від 01.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Відповідач проти позову заперечував, подав до суду письмовий відзив у якому зазначив, що з документів, які надані Пенсійному органу для призначення пенсії зі зниженням віку, неможливо встановити факт перебування позивача на заходах ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням (категорія 2) серія НОМЕР_1 , яке видане Київською обласною державною адміністрацією 20.10.1993 року.

Досягнувши 50 років, маючи страхового стажу більше 15 років, ОСОБА_1 08 серпня 2014 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі (зараз Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області) із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років як учаснику ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії, згідно із ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХП від 28.02.1991 року (далі - Закон 796).

У відповідь на адвокатський запит від 05.03.2019 вх. № 473/4 відповідач надав копію рішення про відмову у призначенні пенсії від 14 серпня 2018 року. У своєму рішенні пенсійний фонд зазначив, що заявник являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, про що свідчить посвідченням (категорія 2) серія НОМЕР_1 , яке видане Київською обласною державною адміністрацією 20.10.1993 року та надана довідка № 05 від 16.01.2013 про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видана ПрАТ «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління №6» за формою затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988р. № 122.

У своєму рішенні, відповідач зазначає, що 12.08.2014 складено Акт № 374 про проведення зустрічної перевірки підстав видачі довідки № 122 (про періоди перебування на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) та наявності первинних документів, які стверджують періоди перебування на ліквідації аварії на ЧАЕС. Даним актом встановлено, що в Книзі наказів за 1986 рік є Наказ № 23-кмнд від 14.05.1986 про відрядження ОСОБА_1 в Чорнобильський район для виконання оздоблюваних робіт в п. Дитятки з 15.05.1986 по 31.05.1986.

Згідно Додатка № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106 «Перелік населених пунктів, віднесених до радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» п. Дитятки не віднесено до зони відчуження. Відповідач вважає, що надані для розгляду документи не підтверджують роботу заявника в зоні відчуження, тому вони не можуть слугувати підставою для зниження пенсійного віку відповідно до ст. 553акону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вважаючи таку відмову відповідача незаконною та такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ.

Відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із статтею 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування "особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення, зокрема, чоловіками 60 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

Згідно з абзацом сьомим підпункту "ґ" пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХІІ).

Отже, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в тому числі і довідка форми № 122, яка була надана з іншими документами, які засвідчують особливий статус особи та визначають право на призначення пенсії із застосуванням норм .

Документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження (форма 122), відповідно до статті 15 Закону № 796-ХІІ є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Посилання відповідача на те, що надані для розгляду документи не підтверджують роботу заявника в зоні відчуження є безпідставними. Згідно з довідкою № 05 від 16.01.2013 (форма 122) ОСОБА_1 з 21 травня 1986 року по 31 травня 1986 року був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06 червня 1986 року № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року 1173. Час вказаної роботи до 1 січня 1988 року зараховується до стажу при нарахуванні пенсії в трикратному, а в 1988-1990 роках у полуторному розмірі. Працював в зоні відчуження.

Таким, чином видана позивачу довідка форми 122 підтверджує факт його безпосередньої участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, що є підставою для призначення пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Пункт санітарної обробки у с. Дитятки знаходився на межі зони відчуження, крім того до зони особливого контролю також віднесено пункти перевантаження грузів, дезактивації та санітарної обробки в селах Дитятки, Старі Соколи, Диброва.

Верховний Суд України у постановах від 21 листопада 2006 року, 04 вересня 2015 року (справи № 21-1048во06, № 690123115-а) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону № 796-ХІІ. Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Різного роду довідки про період роботи, проживання у зоні відчуження є лише підставами для визначення у встановленому законом порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вимагаючи надання довідок про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідач фактично створює умови для перевірки обставин, які вже встановлені при вирішенні питання щодо надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23.05.2018 (справа № 398/3509/16-а), від 19.06.2018 (справа № 547/312/17), від 24.07.2018 (справа № 338/474/17), від 06.09.2018 (№ 718/656/17).

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії від 14 серпня 2014 року є протиправним індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень - управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварського району, то відповідно до спірних правовідносин має застосовується друга умова - виплата пенсії за минулий час без обмеження строку.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, як підставу відмови у задоволенні позову, у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, й пенсія.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 646/6250/17 (постанова від 19.06.2018), дійшов висновку, що при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, законах України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про протиправність та незаконність дій відповідача, а відтак позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 14 серпня 2014 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на підставі частини першої статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області з 08 серпня 2014 року призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на підставі частини першої статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.