Справа № 825/1685/15-а
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

11 червня 2019 року
Київ
справа №825/1685/15-а
адміністративне провадження №К/9901/1594/18, К/9901/1599/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І.В.,
суддів Шишова О.О., Яковенка М.М.,
розглянув в письмовому провадженні касаційні скарги військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 у складі колегії суддів: Троян Н.М. (головуючого), Бужак Н.П., Файдюка В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказів,-
УСТАНОВИВ:
Позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України та просили:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 18.05.2015 №119РС щодо призначення на посади за новим місцем служби до військової частини польової пошти В 2970 міста Артемівськ Донецької області без проведення перепідготовки;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_43 №104 від 21.05.2015 в частині щодо звільнення із займаних посад та виключення із списків особового складу частини.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 в позові відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 18.05.2015 №119РС (по особовому складу) щодо увільнення та призначення на посади ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_47 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , а також скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_43 № 104 від 21.05.2015 (по стройовій частині) щодо вищезазначених осіб.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України звернулась із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.
Не погодився з рішенням апеляційного суду також Генеральний штаб Збройних Сил України та посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить його скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що рішення апеляційного суду не відповідає вимогам щодо належної законності обґрунтованості. Судом не було всебічно і повно досліджено докази, надані відповідачами у заперечення позову та не встановлено взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Представник позивача у запереченні на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, як таке що є законним та обгрунтованим.
Перевіривши доводи та вимоги касаційних скарг, а також правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до таких висновків.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачами та військовою частиною НОМЕР_1 було укладено контракти про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
18.05.2015 першим заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України було прийнято наказ №119-РС, згідно з яким відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, нижчепойменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу 332 арсеналу ракетного озброєння та боєприпасів Повітряних Сил Збройних Сил України увільнити від займаних посад і призначити до 54 окремої механізованої бригади оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 сухопутних військ Збройних Сил України. При цьому, позивачів призначено на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за фахом з шпк рядовий на солдат.
Листом т.в.о. начальника головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України повідомлено, що після переміщення військовослужбовців за контрактом визначено здійснити їх підготовку з 01.06.2015 по 18.06.2015 за 37 звп 199 ЦПП високомобільних десантних військ Збройних Сил України. З надходженням витягів із наказів ПЗНГШ ЗС України (по особовому складу) щодо призначення військовослужбовців до військових частин СВ ЗС України забезпечити невідкладне їх вибуття до місць подальшого проходження військової служби.
На виконання вищевказаного наказу від 18.05.2015 №119-РС та листа т.в.о. начальника головного управління персоналу Генерального штабу ЗСУ, командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_43 з урахування послужного списку кожного з позивачів було прийнято наказ №104 від 21.05.2015, яким, зокрема, було звільнено позивачів із займаних посад та виключено із списків особового складу військової частини.
Не погоджуючись із вказаними наказами, позивачі звернулися до суду із вказаним адміністративним позовом. Зазначають, що згідно із пунктом 83 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, призначенню на нові посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка).
Відмовляючи в позові суд першої інстанції вказав, що посадові особи Генерального штабу Збройних Сил України приймаючи наказ від 18.05.2015 №119-РС та посадові особи військової частини НОМЕР_1 при прийнятті наказу №104 від 21.05.2015 діяли у відповідності до Указу Президента України, нормативно-правових актів та розпорядчих документів щодо підготовки (перепідготовки), у разі потреби, тих військовослужбовців, які призначаються на нові спеціальності. Судом зазначено, що на момент призначення позивачів на нові посади командир частини не мав інформації про їх нові посадові обов`язки, а отже не міг прийняти рішення про проведення навчання чи відсутність такої необхідності. Крім цього, позивачі вибувають з одного підрозділу Збройних Сил України до іншого підрозділу Збройних Сил України, тобто відбувається переміщення в межах Збройних Сил України, а не до інших військових формувань з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов апеляційний суд зазначив, що за відсутності перепідготовки при переміщені на не спорідненні спеціальності, військовослужбовець буде позбавлений можливості доцільно використовувати свій досвід роботи за набутим попередньо фахом. Тому, за умов відсутності посадових інструкцій та конкретно визначених службових обов`язків військовослужбовців 54 окремої механізованої бригади оперативного командування схід сухопутних військ ЗСУ, на посади яких переміщувались позивачі, перший заступник начальника Генерального штабу Збройних Сил України позбавлений був можливості приймати наказ №119-РС без попередньої перепідготовки таких осіб. Враховуючи, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_43 №104 від 21.05.2015 прийнятий на виконання наказу від 18.05.2015 №119-РС, то такий, також підлягає визнанню протиправним та скасуванню, як такий, що є похідним.
На переконання колегії суддів, зазначені висновки суду апеляційної інстанції є передчасними з огляду на таке.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон) військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно із статтею 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 406/2011, Генеральний штаб Збройних Сил України є головним військовим органом з планування оборони держави, управління застосуванням Збройних Сил України, координації та контролю за виконанням завдань у сфері оборони іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, правоохоронними органами, Державною спеціальною службою транспорту і Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
До основних завдань Генерального штабу, зокрема, належать: організація і контроль за здійсненням заходів, спрямованих на підтримання військ (сил) Збройних Сил у постійній бойовій та мобілізаційній готовності; визначення потреби в особовому складі, озброєнні, військовій техніці, матеріально-технічних, енергетичних, фінансових, інформаційних ресурсах, продовольстві, земельних і водних ділянках, комунікаціях, фондах та майні, необхідних для належного виконання завдань Збройними Силами та іншими військовими формуваннями, здійснення контролю за їх отриманням; підготовки Збройних Сил, підтримання військ (сил) Збройних Сил у бойовій та мобілізаційній готовності, комплектування їх особовим складом, проведення призову, прийняття громадян на військову службу, визначення потреб і ресурсів, необхідних для виконання завдань, покладених на Збройні Сили.
З метою виконання вимог зазначеного вище Положення та забезпечення належного рівня комплектування Збройних Сил України військовослужбовцями строкової військової служби і якісного проведення підготовки молодого поповнення, 26.04.2015 начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України поставлено завдання командувачам видів Збройних Сил України та керівникам інших органів військового управління забезпечити переміщення та міжвидове призначення військовослужбовців за контрактом з арсеналів, баз, складів, підрозділів охорони і забезпечення авіаційних, радіотехнічних військових частин до бойових військових частин Сухопутних військ Збройних Сил України, в першу чергу до окремих мотопіхотних бригад, та після такого переміщення організувати перепідготовку у навчальних центрах у два етапи.
Відповідно до підпункту 1 пункту 81 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), призначення на посади військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу, здійснюється посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців, яка затверджується Міністром оборони України.
Крім цього, відповідно до пункту 110 Положення переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу між видами Збройних Сил України здійснюється наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до підпункту 2 пункту 82 Положення військовослужбовці можуть призначатися на рівнозначні посади для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника).
Згідно із пунктом 83 Положення військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю та набутим досвідом служби. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка).
Поряд з цим, відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено проведення часткової мобілізації.
Тобто, з моменту прийняття Президентом України вказаного Указу Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду.
Правова позиція з приводу дії особливого періоду в Україні була викладена Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 у справі №813/1919/16.
Судова колегія зауважує, що позивачі, згідно контрактів, (за своїм бажанням та вільним вибором) вступили на військову службу і присягнули народові обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів.
Вказані обставини та письмові докази, надані учасниками справи, були предметом розгляду в суді першої інстанції, однак судом апеляційної інстанції враховані не були.
Так, згідно зі статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні.
Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно з частинами 1-2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2.статті 73 КАС України).
Приписами частини 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Порядок оцінки доказів у справі передбачено статтею 90 КАС України. Так, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, враховуючи законодавчо встановлений обов`язок вжиття визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, суд апеляційної інстанції повинен був дослідити матеріали справи разом з наданими учасниками справи доказами та надати їм відповідну оцінку в порядку, передбаченому статтею 90 КАС України.
У разі недостатності відповідних доказів, суд з урахуванням приписів частини 4 статті 9 КАС України, мав витребувати їх із власної ініціативи.
Натомість, апеляційний суд вказаних норм процесуального права не врахував, що дає підстави для висновку про недотримання судом принципу змагальності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.
За таких обставин, судом апеляційної інстанції не досліджено всі зібрані у справі докази, тобто допущено порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Згідно з частиною 4 статті 353 КАС України, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказів направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Cуддя-доповідач І.В. Дашутін
Судді О.О. Шишов
М.М. Яковенко