Справа № 234/6563/19
Суддя: Чернобай А. О.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/6563/19
Провадження № 2-а/234/141/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Чернобай А.О.,

секретар судового засідання Вербовецька Д.В.,

справа № 234/6563/19

за участі позивача ОСОБА_1 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 Батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Васильєва Артема Олеговича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

15.04.2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 1 Батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Васильєва Артема Олеговича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.04.2019 року відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Знак дорожнього руху 2.2 був встановлений з порушенням згідно ДСТУ 4100:2014 п. В момент руху автомобіля по вул. М. Приймаченко керував транспортним засобом не позивач, а його близький родич. Постанова була винесена на місці вчинення правопорушення та за таких умов позивач не мав часу скористатися своїми правами, передбаченими ст.. 268 КУпАП України. До постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст.. 251 КУпАП України.

Позивач просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення НК № 779876 від 05.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 121 КУпАП, а справу закрити.

У судовому засіданні позивач доводи позовної заяви підтримав та просив позов задовольнити, додатково зазначивши, що саме на місці, де стояв дорожній знак за кермом їхав його родич, він пересів за кермо пізніше, та був зупинений патрульною поліцією.

Відповідач позовні вимоги позивача не визнав та надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час патрулювання 05.04.2019 року відповідачем було виявлено порушення ПДР, а саме: водій автомобіля ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Краматорськ по вул. М. Приймаченко, біля буд. 17, керуючи транспортним засобом, порушив вимогу дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 б ПДР України. Після чого поліцейським даний транспортний засіб був зупинений та Відповідач належним чином представився, пояснив причину зупинки, повідомив яка справа підлягає розгляду, роз`яснив права.

Факт вчиненого адміністративного правопорушення було зафіксовано на камеру поліцейського.

Тому вважає, що поліцейській патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно виніс постанову. За таких обставин, просить відмовити у позові та постанову залишити без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд адміністративної справи без участі відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши надані документи та докази, суд,

В С Т А Н О В И В :

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Згідно ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови НК № 779876 від 05.04.2019 року до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за те, що водій автомобіля ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Краматорськ по вул. М. Приймаченко, біля буд. 17, керуючи транспортним засобом, порушив вимогу дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп - лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

Згідно п. 8.4 б ПДР України знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні були відтворені та дослідженні матеріали відеофіксаціїз нагрудного відеореєстратора поліцейського патрульної поліції, з якого вбачається, що дійсно ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.4 б ПДР України та проїхав без зупинки знак 2.2.

В судовому засіданні встановлено, та не спростовано позивачем, що підставою зупинки 05.04.2019 року транспортного засобуВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_1 , став факт проїзду знаку 2.2 без зупинки.

Отже в даному випадку зупинення транспортного засобу було обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог п. 8.4 «б» ПДР України.

При дослідженні матеріалів відео фіксації з нагрудного відеореєстратора поліцейського патрульної поліції вбачається, що автомобіль ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_1 , був безперервно в полі зору до часу зупинки, тому доводи позивача, що за кермом був його родич не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. При складанні постанови взагалі не вбачається присутність будь - якої іншої особи, крім позивача та поліцейських патрульної поліції.

Суд критично відноситься до доводів позивача в тій частині, що він не керував транспортним засобом, оскільки після дослідження відео позивач змінив свої свідчення та пояснив, що він сів за кермо лише після зупинки транспортного засобу.

Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем було зафіксовано нагрудними відеореєстраторами поліцейськими патрульної поліції. Твердження позивача про те, що він не порушував ПДР України повністю не відповідають дійсності та обставинам справи.

Наявний в матеріалах справи відеозапис бодікамери в повній мірі підтверджує встановлений відповідачем факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Щодо доводів позивача стосовно розгляду справи на місці зупинки та не складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є порушенням процедури розгляду справи, суд такі доводи не бере до уваги та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст. 258 КУпАП у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а сааме: відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даної статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Відповідно п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Судом встановлено, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем були дотримані перелічені вимоги КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з цим, у судовому засіданні при дослідженні матеріалів відеофіксації з нагрудного відеореєстратора поліцейського патрульної поліції не вбачається, що поліцейським було проведено по суті розгляд справи, особі не були роз`ясненні права, передбачені КпАП України.

Так, в судовому засіданні були відтворені та дослідженні матеріали відеофіксаціїз нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого не вбачається,що позивачу при розгляді справи відповідачем були роз`ясненні його права, взагалі матеріали відеофіксації не містять доказів розгляду справи по суті, а відеофіксація з нагрудного відеореєстратора поліцейського містить лише факт складання поліцейським постанови.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

Доводи позивача відносно того, що йому не були роз`ясненні права поліцейським при розгляді справи не спростовані відповідачем належними та достовірними доказами по справі, оскільки в судовому засіданні при дослідженні диска, наданого відповідачем, не знайшов свого підтвердження факт роз`яснення ОСОБА_1 поліцейським прав, що свідчить про те, що позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що поліцейським була порушена процедура розгляду справи.Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги викладене, приходжу до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, провадження по справі закриттю.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 241 - 246, 286 КАС України, ст.7, 22, 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 Батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Васильєва Артема Олеговича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 779876 від 05.04.2019 року, винесену поліцейським роти № 1 Батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Васильєвим Артемом Олеговичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя:

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя: