Справа № 826/1503/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 червня 2019 року № 826/1503/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Качура І.А., суддів: Федорчука А.Б., Келеберди В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт»
доДержавної служби геології та надр України
про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з додатковою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» (надалі - позивач) з позовом до Державної служби геології та надр України (надалі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати з моменту прийняття:

- припис №88/2461-3 від 22.07.2016р. Південного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України в частині виявленого порушення - не проведення повторної державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин через кожні п`ять років експлуатації ділянки надр та зобов`язання його усунути Товариству з додатковою відповідальністю "Пологівський хімічний завод "Коагулянт";

наказ № 373 від 25.10.2015р. Державної служби геології та надр України "Щодо анулювання, зупинення, поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень" в частині усунення порушень законодавства про надра Товариству з додатковою відповідальністю "Пологівський хімічний завод "Коагулянт";

наказ №489 від 19.12.2016р."Про встановлення термінів для усунення порушень" в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №2461 від 27.04.2001р. Товариству з додатковою відповідальністю "Пологівський хімічний завод "Коагулянт";

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 20.03.2018 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 05.07.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з втратою чинності постанови №264 всі її положення, в тому числі й те, яким внесено зміни до пункту 25 Постанови №865 щодо обов`язку надрокористувача кожні п`ять років проводити повторну державну експертизу та оцінку запасів родовищ, втрачають свою обов`язкову силу, починаючи з 01 січня 2011 року, тобто з дати набрання чинності Постанови №1236, якою скасовано Постанову №264, а відтак відповідно й пункт 25 Постанови №865 в редакції Постанови №264 станом на момент прийняття оскаржуваного рішення не застосовується.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин та порядок справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин є взаємопов`язаними між собою процесами, що мають бути відрегульовані відповідно до вимог Податкового кодексу України від 27 грудня 2000 року №1236 "Про визнання таким, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України". Крім того, представник відповідача стверджував, що згідно позиції Державної фіскальної служби України, викладеної в листі №9651/5/99-99-12-02-03-16 від 03 червня 2016 рок, припис п. 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин через кожні 5 років є обов`язковим до виконання як такий, що забезпечує механізм прозорого формування у тому числі й податкової звітності видобувних галузей.

В судовому засіданні судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції станом на вересень 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Товариству з додатковою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» наданий спеціальний дозвіл на користування надрами № 2461 від 27.04.2001 року

Державна служба геології та надр України керуючись пунктами 6 Порядку склала квартальний план проведення перевірок користувачів надр на III квартал 2016 року, який затверджено наказом Держгеонадр України від 21.06.2016 № 193, розмістила його на своєму офіційному веб-сайті: www.geo.gov.ua та направила користувачам повідомлення про проведення перевірок.

Для проведення планової перевірки Державною службою геології та надр України затверджено наказ від 23.06.2015 року № 194 «Про проведення планових перевірок користувачів надр у III кварталі 2016 року».

Позивача рекомендованим листом від 22.06.2016 року № 10794/13/14-16 на юридичну адресу повідомлено про проведення планової перевірки відповідно до п. 8 Порядку № 1294, посадовими особами Державної служби геології та надр України буде проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері надрокористування позивача, якому наданий спеціальний дозвіл на користування надрами № 2461 від 27.04.2001 року.

З 18.07. по 21.07.2016р. у Товаристві з додатковою відповідальністю "Пологівський хімічний завод Коагулянт" представником Південного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України проведено перевірку дотримання вимог чинного законодавства у сфері видобування корисних копалин (металічні руди, неметалічні корисні копалини, горючі тверді корисні копалини), за результатами якої складено акт №88/2461-3 від 21.07.2016р. ,яким встановлено наступні порушення:

- П.17 ПКМУ№ 615 Не внесені зміни до спеціального дозволу від 27.04.2001 №2461 та угоди про умови користування надрами в зв`язку з не проведенням, відповідно до змін внесених згідно з постановою КМУ від 28.01.2015 №42 до абз. З п. 26 Порядку №615, а саме до п.5 спеціального дозволу, обов`язкового моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов передбачених дозволом га угодою про умови користування надрами

- п. 25 ПКМУ №865 від 22.12.1994 року не проведена повторна державна експертиза (кожних 5 років) та оцінка запасів Чапаєвського родовища цегельної сировини;

- ст.24 КУ 132/94, ПКМУ №615 Не виконано п. 5 Програми робіт, а саме: підприємство не вийшло на проектну потужність кар`єру в обсязі 32.4 тис. м 3 2013 року.

Враховуючи вищевикладені порушення відповідачем складено припис №88/2461-3 від 22.07.2016р.

Наказом Держгеонадр України №489 від 19.12.2016 р. зупинено дію дозволу на користування надрами № 2461 від 27.04.2001 р., у зв`язку із наявністю підстав для анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних договорів на користування надрами, та листом від 23 .12.2016 року №24063/13/14-16 повідомлено Позивача про надання йому 30 календарних днів для усунення порушень.

Позивач, листом від 18.01.2017 року №01/1-140 повідомив Держгеонадра щодо усунення вказаних порушень.

Наказом Держгеонадр України від 01.02.2017 року №49 внесено зміни до наказу від 19.12.2016 №489, в частині відтермінування дати зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами, та листом від 24.02.2017 року №4318/13/14-17 повідомлено позивача, що у разі ненадання інформації щодо проведення експертизи, дію дозволу № 2461 від 27.04.2001 р. буде зупинено з 01.11.2017 року.

Незгода позивача із приписом та наказами зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відносини щодо забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян, регулюються Кодексом України про надра.

Статтею 1 Кодексу України про надра визначено, що надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Згідно з статті 4 Кодексу України про надра, надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження надрами законодавством України можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади.

В силу вимог Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 30 грудня 2015 року (надалі - Положення №1174), центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується на реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр є Держгеонадра України (п.1), який здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7).

Пунктом 4 Положення №1174 встановлено, що Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами); здійснює переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), внесення до них змін та видачу дублікатів, продовжує строк дії спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами).

Статтею 16 Кодексу України про надра визначено, що спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30 травня 2011 року затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами (надалі - Порядок №615), яким врегульовано питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначено процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін.

Пунктом 10 Порядку №615, встановлено, що невід`ємною частиною дозволу є угода про умови користування надрами, що укладається між органом з питань надання дозволу і надрокористувачем і містить програму робіт, яка оформляється як додаток, та особливі умови надрокористування, що передбачають: вимоги до ефективності робіт; сучасні технології видобування та переробки корисних копалин; порядок видобування корисних копалин, зокрема з метою запобігання негативним екологічним наслідкам і забезпечення безпеки забудованих територій; види, обсяги і строки виконання робіт на ділянці надр; підстави для припинення діяльності, пов`язаної з використанням ділянки надр.

Відповідно до статті 24 Кодексу України про надра, користувачі надр зобов`язані: використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення і прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку затвердженого кабінетом Міністрів України; виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Згідно з статті 26 Закону України "Про нафту і газ", Дія спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами може бути тимчасово зупинена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, безпосередньо або за поданням органів державного гірничо-технічного, екологічного і санітарного контролю та органів місцевого самоврядування у разі: порушення користувачем нафтогазоносними надрами або уповноваженим ним виконавцем робіт умов спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами або угоди про умови користування нафтогазоносними надрами; виникнення внаслідок виконання робіт, пов`язаних з користуванням нафтогазоносними надрами на ділянці, безпосередньої загрози життю чи здоров`ю працівників користувача нафтогазоносними надрами або населення; неодноразового порушення вимог законодавства щодо охорони довкілля і раціонального використання нафтогазоносних надр; виконання на наданій ділянці робіт, не обумовлених спеціальним дозволом на користування нафтогазоносними надрами, крім пошуків і розвідки нових покладів нафти і газу в межах ділянки. Після зупинення дії спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами надрокористувач зобов`язаний зупинити виконання на наданій йому у користування ділянці надр цільових робіт, передбачених цим дозволом. Зупинення дії спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами не знімає з користувача нафтогазоносними надрами обов`язку проводити роботи, пов`язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків. Зупинення дії спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами не перериває строк дії цього дозволу. Дія спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами поновлюється після усунення користувачем нафтогазоносних надр причин, що обумовили зупинення його дії, і сплати усіх фінансових санкцій, накладених у зв`язку з причинами, що обумовили зупинення його дії.

Як вбачається з оскаржуваного наказу № 373 від 25.10.2015р.., підставою для зупинення дії спеціальних дозволів надрокористування, виданих позивачу, Державною службою геології та надр України визначено вимоги пункту 22 Порядку №615 (далі - Положення №615).

При цьому, відповідно до оскаржуваного припису №88/2461-3 від 22.07.2016р. в, що ПАТ "Укрнафта" порушено п.25 Положення №865.

Відповідно до п. 22 Порядку надання № 615 дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі: порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; виникнення внаслідок проведення робіт, пов`язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров`ю працівників або населення; наявності заборгованості із сплати загальнодержавних податків та зборів; невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища.

Позивач в позивній заяві зазначає, що відповідачем застосовано п. 25 Положення №865 у недіючій редакції, а тому спірне рішення підлягає скасуванню, суд не погоджується з даними твердженнями позивача з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 № 865, затверджено порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин. До зазначеної постанови протягом усього терміну її дії було внесено цілу низку змін.

Зокрема, п. 25 Положення № 865, згідно змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 (надалі - Постанова № 264), викладено у новій редакції. Головною метою прийняття Постанови № 264 було затвердження порядку справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин. Проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин та порядок справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин є взаємопов`язаними між собою процесами, що мають бути відрегульовані відповідно до вимог Податкового кодексу, на реалізацію положень якого було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1236 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України".

Підпунктами 1 та 2 п. 3 Положення про Державну фіскальну службу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236, визначено, що основними завданнями ДФС є реалізація державної податкової політики та подання відповідних пропозицій Міністру фінансів.

Позиція Державної фіскальної служби України зазначена в листі від 03.06.2016р. № 9651/5/99-99-12-02-03-16, полягає в наступному.

Надра, як частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння (ст.1 Кодексу України про надра); є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власності здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування (ст.13 Конституції України).

Природні ресурси, зокрема, ресурси надр - економічний актив, що класифікується як нефінансовий невироблений актив (п. 7.21 Керівництва із статистик державних фінансів. Міжнародний валютний фонд, 2001), відображення вартості якого, як основного засобу виробництва передбачено п. 10.173 Системи національних рахунків, схваленої Організацією об`єднаних націй у 2008 році.

Облік ресурсів надр, що можуть бути використаними або використовуються для генерування доходів як користувача у якості основного засобу гірничого підприємства, так і власника здійснюється не тільки в матеріальній, але й грошовій формах.

Зокрема, ст. 5 Кодексу України про надра визначено, що ділянки надр в межах території України та її континентального шельфу із запасами корисних копалин, оціненими як промислові формують Державний фонд родовищ корисних копалин. При цьому ст. 45 Кодексу України про надра визначено, що для визначення промислової цінності родовищ і оцінки запасів корисних копалин по кожному родовищу встановлюються кондиції на мінеральну сировину, що становлять сукупність вимог до якості і кількості корисних копалин, гірничо-геологічних та інших умов розробки родовища.

Вказані кондиції, включають не тільки оцінку кількісних факторів запасів корисних копалин, але й модифікуючі фактори інших умов розробки родовища, зокрема, технічних рішень в переробних технологіях, екологічних, економічних та маркетингових умов провадження господарської діяльності користувачів надр в межах конкретної ділянки надр, включаючи державне регулювання правовими та соціальними стандартами.

Зокрема, 05.05.1997 Кабінет Міністрів України, затвердив Класифікацію запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, згідно якої геолого-економічною оцінкою ділянки чадр вважається періодичний аналіз результатів кожної стадії геологічного та техніко-економічного вивчення ресурсів корисних копалин ділянки надр з метою встановлення та/або зміни промислового значення їх запасів на підставі інформації про фактичні технологічні схеми, техніко-економічні показники і фінансові результати видобування корисних копалин в межах такої ділянки (п. 2 класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду).

Права та обов`язки користувача надр передбачають здійснення та забезпечення повноти логічного вивчення наданих у користування ділянок надр, що ст. 24 Кодексу України про надра.

У відповідності до ст. 37 Кодексу України про надра повноваження із організації та координації геологічного вивчення ділянок надр, у тому числі й частині модифікуючи факторів кондицій мінеральної сировини, а також із затвердження порядку розробки кондицій на мінеральну сировину (ст. 45 Кодексу), делеговано центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення раціонального використання надр.

Положення виконання державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин, включаючи оцінку запасів корисних копалин геологічне вивчення яких виконано в період провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин на ділянці надр, який спрямований на забезпечення дотримання єдиного підходу до визначення техніко-економічних та фінансових показників господарської діяльності, пов`язаної з видобуванням корисних копалин у межах конкретної ділянки надр, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 р. № 865.

У цьому положенні, з огляду на мінливість модифікуючих факторів, та з метою оцінки встановлення та/або зміни промислового значення запасів ділянки надр на підставі інформації про фактичні технологічні схеми, техніко-економічні показники і фінансові результати видобування корисних копалин в межах ділянки надр, зокрема, передбачено виконання регулярної державної експертизи та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться через кожні п`ять років експлуатації ділянки надр.

З огляду на викладене, припис п. 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин через кожні 5 років є обов`язковим до виконання, як такий, що забезпечує механізм прозорого формування у тому числі й податкової звітності видобувних галузей.

Крім того, ДФС у своєму листі повідомила, що відсутня потреба у внесенні змін до Положення, при цьому зауважуючи, що вимога зазначеного пункту Положення не створює фінансове обтяження господарської діяльності користувачів ділянок надр, оскільки фінансовий ресурс на виконання робіт з геологічного вивчення створюється за рахунок використання коригуючого коефіцієнта, який у розмірі 70 % (п.п.252.22 ст.252 Податкового кодексу України) застосовується до податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для ділянок надр, на яких своєчасно виконана регулярна геолого-економічна оцінка запасів.

Також, суд звертає увагу на те, що згідно з абзацом 1 п. 25 Положення № 865 повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться через кожні п`ять років експлуатації ділянки надр.

Згідно з роз`ясненням, наданим листом Міністерства юстиції України від 18.09.2013 р. №10140-0-26-13/10.2, до постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 № 865 "Про затвердження Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.2000 № 1512) внесено ряд змін, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 п. 25 Положення викладено в новій редакції.

Однак, ч. 3 ст. 45 Кодексу України про надра передбачив, що запаси корисних копалин підлягають експертизі та оцінюються Державною комісією України по запасах корисних копалин у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 № 432, зареєстрованою в Мін`юсті України затверджено Класифікацію запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр.

Ця Класифікація адаптована до Міжнародної Рамкової Класифікації Організації Об`єднаних Націй викопних енергетичних та мінеральних запасів і ресурсів корисних копалин 2009 р.

Відповідно до п. 2 Класифікації геолого-економічна оцінка ділянки надр -це періодичний аналіз результатів кожної стадії геологічного та техніко-економічного вивчення корисних копалин ділянки надр з метою встановлення та/або зміни промислового значення їх запасів.

Геолого-економічна оцінка ділянки надр є складовою державної експертизи корисних копалин.

Тобто, періодичний аналіз це аналіз, що проводиться систематично через певний інтервал часу. Залежно від інтервалу часу проведення аналізу виділяють: щоденний, тижневий, декадний, місячний, квартальний, річний.

Таким чином, позивач, як суб`єкт користування надрами, повинен періодично проводити геолого-економічну оцінку ділянки надр, яка є невід`ємною частиною державної експертизи природних копалин, і цей обов`язок визначений державою в особі її уповноважених органів.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд вважає правомірною вимогу відповідача, як уповноваженого органу держави, який здійснює права власності від імені українського народу щодо проведення повторної експертизи запасів корисних копалин з метою об`єктивної оцінки мінерально-сировинної бази, забезпечення достовірності оцінених запасів корисних копалин відповідності їх якісних показників запланованим напрямам використання; створення умов для найповнішого, економічно раціонального й комплексного використання запасів родовищ корисних копалин з дотриманням вимог щодо охорони надр та навколишнього природного середовища тобто в межах здійснення права власності та з урахуванням необхідності періодичного аналізу результатів кожної стадії геологічного та техніко-економічного вивчення ресурсів корисних копалин ділянки надр (п. 2 Класифікації), тобто здійснення обліку та визначення ефективності використання корисних копалин в інтересах суспільства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2-4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» ( 70605, Запорізька обл., м.Пологи, вул. Лесі Українки, 243, код 033 27724) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді А.Б. Федорчук

В.І. Келеберда