Справа № 160/1757/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2019 року Справа № 160/1757/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. при секретарі судового засідання - Сергієнка В.Ю., за участю представників позивача - Ткаченко С.М., Вулах В.О. та представника відповідача Каціонової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Дніпрошкіргалантерея» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення коригування митної вартості, картки відмови, -
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки всі документи, які передбачені законодавством, що підтверджують митну вартість товару були надані позивачем до митного органу, а посилання митного органу на розбіжності та неможливість застосування основного методу не відповідають дійсності та вказують на свідоме небажання митного органу виконувати свої функції належним чином.
Також, 21.02.2019р. позивачем надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив зупинити дію рішення Дніпропетровській митниці ДФС про коригування митної вартості №UА110190/2019/500010/1 від 05.02.2019 року до закінчення розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВО «Дніпрошкіргалантерея» до Дніпропетровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та відмови в прийнятті митної декларації по суті та набрання рішенням суду законної сили.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2019р. було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 р., відкрито у справі провадження, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження на 19.03.2019р. та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову.
На виконання вимог ухвали суду від 25.02.2019 р., у судовому засіданні 19.03.2019р. відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови прийняті митницею відповідно до норм чинного законодавства.
19.03.2019р. у судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача та оголошено перерву у підготовчому провадженні. Наступне судове засідання призначено на 05.04.2019р.
У судовому засіданні 05.04.2019р. представником позивача надано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також, у судовому засіданні закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у наступному судовому засіданні. Наступне судове засідання призначено на 23.04.2019р.
23.04.2019р. представником відповідача надано до суду заперечення, в яких відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
У судовому засіданні 23.04.2019р. представником позивача надано до суду письмові пояснення. Також, у судовому засіданні оголошено перерву та зобов`язано сторін надати додаткові докази. Наступне судове засідання призначено на 21.05.2019р.
15.05.2019р. представник відповідача надав до суду заперечення та додаткові докази.
У судовому засіданні 21.05.2019р. представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Судом встановлено, що між позивачем та SHANDONG XINGYU GLOVES CO, LTD 02 квітня 2012 року був укладений зовнішньо - економічний контракт №02/04-G (далі - Контракт).
Відповідно до умов Контракту, ТОВ «Виробниче об`єднання «Дніпрошкіргалантерея» (Покупець), а SHANDONG XINGYU GLOVES CO, LTD (Продавець). Предметом Контракту є «робоча рукавичка» (working gloves) (далі - Товар). Кількість та якість Товару, відповідно до умов Контракту визначається у додатках (специфікаціях) до Контракту.
Так, відповідно до повідомлення №UА110190/2019/500032 від 03.01.2019 р., відправленого МП «Лівобережний», ЕА №110190/2019/500032 була поставлена на контроль і знаходилась в очікуванні пропуску.
08.01.2019р. митницею було сформовано та направлено позивачу повідомлення про проведення часткового огляду товару.
23.01.2019р. року митницею було сформовано та направлено позивачу повідомлення про необхідність надання протягом 10-ти календарних днів додаткових документів, підтверджуючих визначену декларантом митну вартість товару.
У зв`язку з чим, позивачем було складено та направлено начальнику Дніпропетровської митниці лист вих. №01 від 24 січня 2019 року, в якому позивачем було надано пояснення щодо вартості експлуатаційних послуг та додаткові документи для підтвердження вартості товару.
25.01.2019р. від відповідача надійшло повідомлення, відповідно до якого зазначалося, що в наданих декларантом документах містяться недоліки, а також прохання надати документально підтверджені відомості щодо вартості експедиторських послуг виконаних ТОВ «Хілдом Логістик» по наданні транспортно-експедиційних послуг по маршруту QINGDAO Одеса з перевезення товарів у контейнері CBHU5715610 за морським коносаментом COSU200863520.
Листом від 28 січня 2019 року № 1 позивач надав відповідь та роз`яснення відносно вказаних зауважень митного органу. Проте, 04.02.2019р. відповідачем було направлено позивачу повідомлення, відповідно до якого, доводи декларанта були відхилені та повідомлено, що рішення про коригування митної вартості буде прийнято 04.02.2019 р.
04.02.2019 р. листом № 01 позивач повідомив відповідача про те, що не погоджується з рішенням митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваної партії товару та надав додаткові пояснення.
Однак, відповідно до повідомлення від 05.02.2019 р. відповідачем було зазначено, що застосувати основний метод визначення митної вартості на його думку неможливо, у зв`язку із чим вартість товару відкореговано.
Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови Дніпропетровської митниці ДФС протиправними, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 року.
Так, положеннями статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частиною1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).
За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).
Згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Судом встановлено, що в рамках проведення консультацій з метою обгрунтування вибору методу визначення митної вартості відповідно до повідомлення відповідача від 23.01.2019р. позивача було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи; 1) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, щостосуються оцінюваного товару;2) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення. Також, в повідомленні зазначено, що згідно з п.6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2019р. для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем направлено на адресу відповідача наступні документи: переклади документів митного оформлення з особистим підписом особи, яка здійснила переклад та печаткою підприємства співробітника який здійснив переклад; експортна декларація КНР та переклад; сертифікат якості та переклад; платіжне доручення № 7496 від 24.01.2019р. згідно з рахунком №11 від 03.01.2019р. експедитора ТОВ «Хілдом Логістік»; платіжні доручення в іноземній валюті №78, №120, згідно з додатком (Специфікації) №34 від 22.08.2018р., до Договору 02/04-G від 02.04.2012р.; договір № 02/04-G від 02.04.2012 р. між покупцем та продавцем; комерційна пропозиція та переклад; копії сторінок каталогу виробника з оцінюваним товаром.
Крім того, 08.01.2019р. позивачем, на підставі ст. 260 Митного кодексу України, була подана тимчасова митна декларація та документи до неї, а саме: сертифікат якості; пакувальний лист до інвойсу; рахунок - проформа; рахунок - фактура (інвойс); коносамент; автотранспортна накладна; сертифікат про проходження товару форми А; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу; акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; довідка про транспортні витрати; платіжні документи, що підтверджують вартість товару; рахунок - фактура про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору; розрахунок ціни (калькуляція); зовнішньоекономічний договір з додатками; специфікація №34; договір на перевезення; акт про взяття проб товарів.
Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Митного кодексу України).
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Митного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).
Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018р. в справі №809/1884/16.
Суд зазначає, що коригування митної вартості товару на підставі інформації наявної в базі даних про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару ( його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.
Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Суд не погоджується з твердженням митного органу про наявність розбіжностей щодо одиниць виміру за якою визначалась ціна товару, оскільки у наданій начальнику Дніпропетровської митниці відповіді на повідомлення декларанту, надісланої в рамках митного оформлення ЕМД№UА 110190/500410 від 22.01.2019р. №01 від 28 січня 2019р. позивачем було зазначено, що у зв`язку із тим, що Продавець не зміг коректно сформулювати надану ним в калькуляції інформацію, він надав калькуляцію у дюжинах та з даною відповіддю митному органу, долучив зазначену калькуляцію та її переклад з особистим підписом особи, яка здійснила переклад та печаткою підприємства співробітника,який здійснив переклад.
Так, відповідачем зазначено, що ціна товару,зазначена у калькуляції за кілограм не відрізняється від ціни товару у калькуляції за дюжину, проте, суд звертає увагу на пояснювальну записку перекладача, відповідно до якої було зазначено, що при здійсненні перекладу Калькуляції собівартості в дюжинах на контейнер СВНU5715610, номер інвойсу: FSG НОМЕР_1 , в таблиці «Калькуляції собівартості», в стовбці «Ціна доларів США за…» ним помилково були вказані одиниці виміру, а саме, замість дюжини було зазначено кілограми.
Отже, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку товару, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунку-фактури.
Таким чином, суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 Митного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, у зв`язку із чим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1921,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 3 від 21.02.2019р.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1921,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Дніпрошкіргалантерея» судові витрати у сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 31.05.2019р.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 31.05.2019р. Помічник судді З оригіналом згідно Помічник судді М.В. Дєєв І.В. Калита І.В. Калита