Справа № 2а/1270/6038/12 (812/1/13-н)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2019 року

Київ

справа №2а/1270/6038/12 (812/1/13-н)

адміністративне провадження №К/9901/1237/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Луганської області Державної податкової служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду у складі судді Мирончук Н.В. від 21 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Гайдара А.В., суддів Ханової Р.Ф., Яковенка М.М. від 13 березня 2013 року, постановлених за наслідками розгляду заяви Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Луганської області Державної податкової служби про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Луганської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Луганської області Державної податкової служби (далі - відповідач, Інспекція), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22 червня 2012 року.

Предметом перевірки судів у цій справі було рішення податкового органу щодо правильності визначення грошових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість (далі - ПДВ) за наслідками господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з ПП «Сатур Л», ПП «МВВ Сєвєр», ПП «Румеб», ПП «Ферро-Л», ТОВ «Мівісс», ПП «Агро-Ойл» за період з липня 2010 року по грудень 2011 року.

ФОП ОСОБА_1 не погодився із рішенням Інспекції про заниження податкових зобов`язань за господарськими операціями із зазначеними контрагентами і послався на необґрунтованість висновків акту перевірки від 29 травня 2012 року за №123/1702/.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 22 червня 2012 року.

Застосувавши при вирішенні спору норми податкового і пов`язаного з ним законодавства, що регулюють підстави, умови, порядок і обчислення сум податкового кредиту, суди дійшли висновку, що операції по поставці продукції ПП «Сатур Л», ПП «МВВ Сєвєр», ПП «Румеб», ПП «Ферро-Л», ТОВ «Мівісс», ПП «Агро-Ойл» є реальними, підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності, а відтак позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми ПДВ за результатами таких операцій.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 24 грудня 2012 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Інспекції на вказані судові рішення на підставі пункту 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року; далі - КАС України).

У січні 2013 року Інспекція звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, відповідач як на нововиявлені обставини посилався на те, що 12 грудня 2012 року на адресу Інспекції надійшов лист від ДПА у м. Києві від 30 жовтня 2012 року за №5071/7/07-0415, у якому зазначено, що співробітниками УОВПЗ УПМ ДПС у місті Києві викрито та припинено діяльність «конвертаційного центру», а саме в ході проведення слідчо-оперативних заходів встановлено, що в діяльності «конвертаційного центру» було задіяно з ознаками фіктивності, крім інших, ПП «Агро-Ойл», службові особи якого допитані та засвідчили свою непричетність до вказаного суб`єкта господарювання. Зазначав, що у зв`язку із наведеним постановами від 17 квітня 2012 року та 27 вересня 2012 року порушено кримінальні справи за ознаками злочинів, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України. Наведені відомості, на думку відповідача, могли вплинути на судове рішення, але такі обставини не були та не могли бути відомі суду й Інспекції під час вирішення справи.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року, заява Інспекції про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишена без задоволення.

Такі рішення судів обґрунтовані тим, що наявні в матеріалах кримінального провадження відомості стосовно посадових осіб одного з контрагентів позивача та протоколи допитів свідків, на які посилається відповідач у своїй заяві, не є нововиявленими обставинами у розумінні статті 245 КАС України, й не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, прийнятими за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та направити справу на новий розгляд.

При цьому, мотивуючи касаційну скаргу, відповідач фактично посилався на ті ж обставини, що й в самій заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року за ініціативою суду касаційної інстанції частково відновлено втрачене провадження в цій адміністративній справі.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України.

Перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні оскаржуваних рішень норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, виходячи з наступного.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначений у статті 245 КАС України (в редакції, що діяла на момент подання позивачем заяви та прийняття судами рішень) й відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті такою підставою є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Таким чином нововиявленими вважаються обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі на той час особі, що звертається із заявою. Саме наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Завданням провадження за нововиявленими обставинами є перегляд справи у зв`язку з виявленням обставин, про які не міг знати адміністративний суд, та ознаками яких є їх істотність, наявність під час розгляду справи й невідомість таких обставин.

Істотними обставинами справи вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін з метою розгляду спірної ситуації й могли вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі.

При цьому нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення. Також слід розрізняти нововиявлені обставини як факти та нові докази як підтвердження факту. Нововиявлені обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами, й не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались адміністративним судом у процесі розгляду справи.

Отже істотними для розгляду в адміністративному суді адміністративної справи обставини, які представляють сутність адміністративної справи та можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили по ній, та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду адміністративної справи, мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що є учасниками розгляду справи в суді; не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття рішення, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, або ті, які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону щодо всебічного і повного дослідження обставин справи.

В той же час процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності, проте перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою й саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду, при цьому особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що у неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ має суттєве значення.

Проте, як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, обставини, наведені в заяві про перегляд судового рішення, не могли не бути відомі податковому органу на час розгляду адміністративної справи й, до того ж, не мають самостійного юридичного значення для взаємовідносин сторін спору, а отже в цілому не можуть класифікуватися як нововиявлені у визначенні приписів статті 245 КАС України.

Враховуючи викладене та з огляду на зміст поданої Інспекцією заяви про перегляд постанови Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року за нововиявленими обставинами, касаційний суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для її задоволення та, як наслідок, - скасування прийнятого судом рішення.

Доводи ж касаційної скарги, за наведеного, таких висновків судів не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття цієї постанови) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Луганської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду