Справа № 200/4812/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

07 червня 2019 р. Справа №200/4812/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Дяченко А.В., розглянувши в підготовчому засіданні матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Селидівської міської ради Донецької області про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку (пай),-

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явились

від відповідача - не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Селидівської міської ради Донецької області, в якому просить суд:

- зобов`язати відділ державної реєстрації Селидівської міської ради Донецької області скасувати номер запису про право власності: 12255517, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26541971 від 27.11.2015 14:15:28, державний реєстратор Козирєва Дана Олександрівна, Селидівське міське управління юстиції, Донецька область, земельної ділянки (паю) розміром 4,1172 гектара, кадастровий номер НОМЕР_1 та внести відповідні записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про скасування записів щодо форми комунальної власності земельної ділянки (паю) з кадастровим номером НОМЕР_1 розміром 4,1172 гектара, власник Селидівська міська рада.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року відкрито провадження у справі № 200/4812/19-а за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23.04.2019 року о 09 год. 30 хв.

22.04.2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі останньої.

В підготовче засідання 22.04.2019 року представники відповідача не з`явилися, клопотань про розгляд справи без їхньої участі або про відкладення розгляду справи суду не надано. Також, відповідачем не надано суду відзив на позовну заяву.

Розгляд справи відкладено на 29.05.2019 року о 14 год. 00 хв.

В підготовче засідання 29.05.2019 року представники сторін не з`явились. Розгляд справи відкладено до 07.06.2019 року о 16 год. 00 хв.

В підготовче засідання призначене на 07.06.2019 року представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надано.

При цьому, суд зазначає, що від відповідача не надано до суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляду справи без участі останнього.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір, згідно пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

В позовній заяві позивач зазначає, що після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки в межах згідно з планом площею 4,18 га, що розташована на території Селидівської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 , виданого 21.03.2005 року Селидівською міською радою. Згідно до плану Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_3 земельна ділянка площею 4,18 га складається з двох ділянок, з яких кожна має окремий кадастровий номер: ділянка рілля площею 4,12 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та ділянка пасовища площею 0,06 га кадастровий номер НОМЕР_4 .

04 грудня 2018 року нотаріусом видано позивачу право на спадщину за законом на земельну ділянку розташовану на території Селидівської міської ради Донецької області за кадастровим номером НОМЕР_4 , площею 0,06 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка значиться за спадкодавцем згідно Державного акту на праві власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 виданого 21.03.2005 року Селидівською міською радою Донецької області і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 70, з описом меж за кадастровим планом земельної ділянки.

Разом з цим, на земельну ділянку площею 4,12 га кадастровий № НОМЕР_1 нотаріусом не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки згідно даних з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку - форма власності комунальна і власником земельної ділянки є Селидівська міська рада.

Як слідує з матеріалів справи, листом від 05.12.2018 року № 02-21в/н-2120 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що рішенням міського суду від 06.03.2015 року у справі № 242/525/15ц спадщину у вигляді земельної ділянки, що належала ОСОБА_2 згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 , зареєстрованого за № 370 від 21.03.2005 року, визнано відумерлою та передано у власність територіальної громади Селидівської міської ради Донецької області.

На виконання вище вказаного рішення суду, відповідно до рішення Селидівської міської ради від 22.04.2015 року № 6/61-1446 земельна частка (пай) була передана до земель запасу земельних ділянок сільськогосподарського призначення міської ради. Згідно з рішенням Селидівської міської ради від 16.10.2015 року № 6/67-1583 «Про оформлення права комунальної власності на земельні частки (паї) (відумерла спадщина) територіальній громаді м. Селидово» вирішено Територіальній громаді м. Селидово в особі Селидівської міської ради оформити право комунальної власності, зокрема, на земельну ділянку (земельну частку (пай) площею 4,1172 газ кадастровим номером НОМЕР_5 , яка розташована на території Селидівської міської ради Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 157789779 від 27.02.2019 року вбачається, що 24.11.2015 року державним реєстратором Козирєвою Даною Олександрівною Селидівського міського управління юстиції на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 26541971 від 27.11.2015 року зареєстровано за об`єктом нерухомого майна - земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_5 площею 4,1172 га, форму власності - комунальна, власник - Селидівська міська рада, .

Разом з цим, судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду від 06.03.2015 року у справі № 242/525/15-ц заяву Селидівського міжрайонного прокурора про визнання спадкового майна відумерлим - задоволено. Спадщину у вигляді земельної ділянки в межах згідно з планом площею 4,18 гектарів, що розташована на території Селидівської міської ради, що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3 , виданого 21 березня 2005 року Селидівської міської радою, визнано відумерлою та передано у власність територіальної громади Селидівської міської ради Донецької області.

Постановою Донецького апеляційного суду від 13.02.2019 року у справі 242/525/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 березня 2015 року скасовано. У задоволенні позовних вимог Селидівського міжрайонного прокурора про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді земельної ділянки (паю) в розмірі 4,18 га, розташованої на території Селидівської міської ради Донецької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3 , виданого 21 березня 2005 року Селидіською міською радою Донецької області, відмовлено.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено з незгодою позивача з державною реєстрацією прав та їх обтяжень відносно об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 38 та запис про право власності № 12255517, внесений 24.11.2015 року об 14:58:19 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 26541971 від 27.11.2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що стало підставою для оскарження реєстрації права власності на це майно.

Тобто предметом розгляду в цій справі є законність набуття особою права власності на нерухоме майно, зокрема оформлення права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 4,1172 га, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Оскільки у цій справі існує невирішений спір про право, то подальше оспорювання набуття особою цього права не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на об`єкт нерухомого майна.

Механізм визнання права власності на той чи інший об`єкт за певним суб`єктом визначений Цивільним кодексом України.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17.04.2018 року у справі №815/6956/15 (провадження №11-192апп18) вказує на те, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

У відповідності до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі також - ЦПК України) Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина друга статті 19 ЦПК України).

Тобто, приписи статті 19 ЦПК України встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналіз зазначених фактичних обставин справи дає підстави вважати, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що між ОСОБА_1 та Селидівською міською радою існує спір про право, предметом якого є об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за адресою: Донецька область , м. Селидово, ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 821/1194/15-а.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене та враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак, є підстави для закриття провадження у адміністративній справі.

Частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.238, ст.ст.239, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у адміністративній справі №200/4812/19-а за позовом ОСОБА_1 до Селидівської міської ради Донецької області про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку (пай), зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом до відповідного місцевого загального суду в порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок, сплачений згідно з квитанцією від 29 березня 2019 року № 0.0..1

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.06.2019 року.

Суддя Кочанова П.В.