Справа № 620/1534/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/1534/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря Гайдука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - ПАТ «ЧеЗаРа») 30.05.2019 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Відділ), у якому просить:

- зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 (UAH), відкритому у АТ «ПУМБ», МФО 334851;

- зобов`язати відповідача утриматись від накладення арешту на рахунок позивача № НОМЕР_1 (UAH), відкритий у АТ «ПУМБ», МФО 334851.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою державного виконавця накладено арешт на рахунок, який використовується товариством для виплати заробітної плати та здійснення обов`язкових платежів до Державного бюджету України.

Ухвалою судді від 03.06.2019 відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Також залучено до участі у справі як другого відповідача Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідачів у судове засідання не прибув, надіслав відзив на позов, у якому просив відмовити ПАТ «ЧеЗаРа» у задоволенні позовних вимог та зазначив, що дії державного виконавця щодо арешту коштів позивача є законними.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов має бути задоволений частково, виходячи з таких підстав.

ПАТ «ЧеЗаРа» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.06.1994 внесено відповідний запис (а.с. 32-40). Свою діяльність здійснює на підставі Статуту, затвердженого загальними зборами акціонерів (а.с. 11-31).

Судом встановлено, що 27.05.2019 заступником начальника Відділу, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №55446692 (а.с. 67-102), було прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться, у тому числі, на рахунку № НОМЕР_1 (UAH) в АТ «ПУМБ», МФО 334851, та належать боржнику (позивачу), в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження - 25 333 436,47 грн. (а.с. 44-52).

Вказана постанова отримана ПАТ «ЧеЗаРа» 28.05.2019 (а.с. 53).

Не погоджуючись з винесеною постановою, ПАТ «ЧеЗаРа» звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту7 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина друга статті 52 Закону №1404-VIII).

Згідно із частиною третьою статті 52 Закону №1404-VIII, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до стаття 56 Закон №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Відділу від 27.05.2019 у зведеному виконавчому провадженні №55446692 накладено арешт на кошти ПАТ «ЧеЗаРа», що знаходяться на всіх його рахунках у банківських установах, у тому числі, і на кошти на рахунку № НОМЕР_1 (UAH), відкритому у АТ «ПУМБ», МФО 334851 (а.с. 44-52).

У свою чергу, згідно довідки від 30.05.2019 №466/146, вищевказаний рахунок використовується для оплати заробітної плати, податків та інших платежів до бюджету (а.с. 54).

Статтею 43 Конституції України кожному гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати №95 від 01.07.1949, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про оплату праці».

Зазначені норми у сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25.10.2018 у справі №910/18821/17.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що при накладенні арешту на рахунки боржника, державний виконавець не з`ясував, які рахунки ПАТ «ЧеЗаРа» є спеціальними, які використовуються для виплати заробітної плати, які мають спеціальний режим використання, чим порушив вимоги пункту 7 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII.

Отже, накладення арешту на рахунок ПАТ «ЧеЗаРа» № НОМЕР_1 (UAH) у АТ «ПУМБ», який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ «ЧеЗаРа» задовольнити частково, шляхом: визнання протиправною та скасування постанови Відділу про арешт коштів боржника від 27.05.2019 ВП №55446692 в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 (UAH) в АТ «ПУМБ». МФО 334851; зобов`язання Відділ зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 (UAH), відкритому ПАТ «ЧеЗаРа» у АТ «ПУМБ», МФО 334851.

При цьому, суд вважає, що у задоволенні вимоги про зобов`язання Відділу утриматись від накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 (UAH), відкритий у АТ «ПУМБ», МФО 334851, позивачу слід відмовити, оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено спосіб захисту прав від порушень з боку суб`єктів владних повноважень на майбутнє.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки Відділ не є самостійною юридичною особою та входить до структури ГТУЮ у Чернігівській області, суд вважає, що саме за рахунок бюджетних асигнувань останнього на користь позивача мають бути стягнуті понесені ПАТ «ЧеЗаРа» судові витрати в сумі 1 921,00 грн.

Керуючись статтями 241-243, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" (, вул. Захисників України, буд. 25, м. Чернігів, 14030) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (, вул. Старобілоуська, буд. 25-А, м. Чернігів, 14017), Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (, просп. Перемоги, 43, м. Чернігів, 14000) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про арешт коштів боржника від 27.05.2019 ВП №55446692 в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 (UAH), відкритий Приватним акціонерним товариством "Чернігівський завод радіоприладів" в АТ «ПУМБ», МФО 334851.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 (UAH), відкритому Приватним акціонерним товариством "Чернігівський завод радіоприладів" у АТ «ПУМБ», МФО 334851.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на користь Приватного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" судові витрати в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Бородавкіна