Справа № 1.380.2019.000688
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000688
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дутканич Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Львівській області від 02.02.2018 № Ф-6735-17 У на суму 7 314,85 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Львівській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_2 шляхом внесення запису про відсутність боргу та штрафних санкцій за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне станом на 31.01.2018 року;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Львівській області відкликати з Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області (виконавче провадження № 56545161) вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Львівській області від 02.02.2018 № Ф-6735-17 У на суму 7 314,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, позивач своєчасно та в повному обсязі сплачує єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проте, відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.02.2018 року № Ф-6735-17 на суму 7 314,85 грн. Позивачем 04 жовтня 2018 року подано до ДФС України скаргу про скасування вимоги Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 02.02.2018 року № Ф-6735-17 У. Однак, відповідачем скаргу не розглянуто до дня подання позовної заяви. Просила позов задоволити у повному обсязі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 24.04.2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

24 квітня 2019 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити з наступних підстав. Фізична особі-підприємець ОСОБА_2 перебуває на обліку в Залізничній ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області як суб`єкт господарювання, який застосовує спрощену систему оподаткування. Згідно карток особових рахунків заборгованість позивача із сплати єдиного соціального внеску станом на 31.01.2018 року становить 7 314,85 грн. На підставі наявної заборгованості Головним управлінням ДФС у Львівській області сформовано позивачу податкову вимогу № Ф-6735-17 на суму 7 314,85 грн. Представник відповідача зазначив, що оскаржувана вимога вручена відповідача 24.03.2018 року, оскільки саме 24.03.2018 року поштовою службою поштове відправлення повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». В інтегрованих картках позивача відображені сплачені до бюджету суми єдиного соціального внеску. Так, зокрема, у 2015 році позивач сплатив до бюджету 3 859,50 грн. єдиного соціального внеску. У 2016 році - 3 943,05 грн., у 2017 році - 7 716,00 грн., у 2018 році - 9 532 грн. Згідно п. 8 Розділу VI Інструкції № 449 - за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Також, представник відповідача зазначив, що скаргу позивача від 04.10.2018 року було розглянуто відповідачем, а рішення про розгляд скарги від 07.11.2018 року № 17311/т/99-99-11-02-02-25 скеровано на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням. Просила у задоволенні позову відмовити.

06 травня 2019 року представник позивача подав відповідь на відзив, де зазначив, що згідно долучених розрахунків по сплаті єдиного соціального внеску у позивача відсутня заборгованість за 2015-2018 роки. Звертає увагу суду на те, що відповідачем 09.02.2016 року безпідставно нараховано в автоматичному режимі позивачу недоїмку в розмірі 5 293,71 грн., що у подальшому призвело до прийняття незаконної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.02.2018 року № Ф-6735-17 на суму 7 314,85 грн.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з2ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу свої вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем з 30 серпня 2009 р., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04 лютого 2019 р.

Як вбачається з цього витягу, видами діяльності позивача є: агентства нерухомості (68.31) (основна). Інформація про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця відсутня.

02 лютого 2018 року відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-6735-17У на загальну суму 7 314 грн. 85 коп. Цю вимогу про сплату боргу (недоїмки) направлено на адресу позивача та ним отримано, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти та списком згрупованих поштових відправлень, долучених до відзиву.

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI.)

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Виключно Законом №2464-VI визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (п.2 ст. 2 Закону №2464-VI).

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI та п.п.3 п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449) передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування.

Сторонами не заперечується та обставина, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як у 2015-2018 роках так і на дату слухання справи.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції №449 передбачено, що зазначена категорія платників самостійно для себе визначає базу для нарахування єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, але в розмірі, не більшому за максимальну величину бази нарахування єдиного внеску; платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції №449, для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється у розмірі 22 відсотків суми, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905, (далі - Порядок № 435) передбачено, що ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова". Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Згідно з вимогами Закону № 2464-VI та Інструкції № 449 на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI);

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які застосовують спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний соціальний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні.

Частиною п`ятою статті 8 Закону №2464-VI для зазначеної категорії платників встановлена обов`язкова ставка єдиного внеску, що дорівнює 22% бази нарахування.

Право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017-2018 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI).

Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Статтею 6 Закону № 2464-VI визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

Відповідно до вимог п.п. 6, 7 ст. 13 Закону № 2464-VI та розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 р. № 449, органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Приписами статті 25 Закону та пункту 3 Розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Відповідно до п.6 ст.25 Закону, у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом. (п. 3 Розділу VI Інструкції)

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Враховуючи вищевикладене, на підставі Закону № 2464-VI та Інструкції № 449, контролюючим органом нараховано позивачу недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 7 314 грн. 85 коп., оформлену вимогою від 02 лютого 2019 р. № Ф-6735-17У.

Згідно поданих до позову звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, позивачем самостійно нараховано:

у 2015 році до сплати єдиного внеску в сумі 5293, 88 грн. (з січня по серпень - по 422,65 грн., з вересня по грудень - по 478,17 грн.;

(від 23.01.2017) у 2016 році до сплати єдиного внеску 3797,64 грн. (з січня по квітень по 303,16 грн., з травня по листопад 319 грн., у грудні 352 грн.);

(від 16.01.2018) у 2017 році до сплати єдиного внеску в сумі 8448 грн., (по 704 грн. кожного місяця);

(від 10.01.2019) у 2018 році до сплати єдиного внеску в сумі 9828,72 грн. (по 819,06 грн. кожного місяця).

Відповідач у відзиві вказує про сплату позивачем єдиного внеску у сумах: у 2015 році - 3859,50 грн., у 2016- 3943,05 грн., у 2017 - 7716,00 грн., у 2018 році - 9532,00 грн.

Представник позивача у відповіді на відзив звертає увагу на те, що з аналізу нарахувань єдиного внеску по звітах за 2015 - 2018 роки та квитанцій про сплату такого внеску вбачається відсутність заборгованості у позивача по сплаті єдиного внеску за вказаний період.

Однак, суд не бере до уваги такі пояснення представника позивача з огляду на те, що згідно наявної в матеріалах справи інтегрованої картки, ним не враховано суми недоїмки, що виникли на підставі нарахуванням контролюючим органом пені та штрафів за несвоєчасну сплату внесків за попередні періоди та зарахуванням коштів, що надійшли згідно платіжних доручень відповідно до п.6 ст.25 Закону, в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Крім того, долучені позивачем до позову квитанції про оплату єдиного внеску у 2018 році, такі платежі здійснені у квітні 2018 року, липні 2018 року, жовтні 2018 року, січні 2019 року та не можуть обґрунтовувати відсутність боргу станом на 02.02.2018 року, оскільки проведені пізніше.

Згідно даних інформаційної системи контролюючого органу, сума заборгованості позивача зі сплати єдиного внеску станом на момент формування вимоги складалась з сум нарахованих штрафних санкцій за невчасну сплату платежу, пені та збільшення суми недоїмки на підставі поданого звіту.

Доказів наявності пільг у сплаті єдиного внеску позивачем не долучено до матеріалів справи та заперечується відповідачем.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів, зокрема інтегрованої картки платника податку для фізичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, станом на 02.02.2019 року у позивача обліковується недоїмка в розмірі 7 314 грн. 85 коп., що складається з суми недоїмки за попередні періоди в сумі 5202,85 грн. та 2112 грн. нараховано за поточний період. Відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки), що є предметом оскарження, сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника.

Таким чином, наявність у позивача боргу по сплаті єдиного соціального внеску повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема картками особового рахунку платника - фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що вимога про сплату єдиного соціального внеску приймається лише на підставі документальної перевірки, за результатами якої складається акт та приймається рішення, з огляду на таке.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» органи доходів і зборів зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону, а відповідно до ст.25 цього ж закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з вимогами п. 3 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Аналогічна правова позиція викладена у справі Верховного Суду №826/11623/16 від 11.09.2018 року.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Із зазначеного слідує, що обчислення єдиного внеску та формування вимоги про сплату боргу здійснюється не лише на підставі актів перевірки, але й на підставі облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Фіскальний орган веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - у фіскальному органі.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою) фізичній особі, якщо, зокрема, її вручено особисто такій фізичній особі.

Таким чином, відповідачем було сформовано спірну вимогу у встановленому порядку та дотримано положення щодо порядку вручення оспорюваної вимоги позивачеві, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Суд зазначає, що оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного внеску було визначено контролюючим органом на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, що відповідає положенням ПК України та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Водночас, суд не приймає до уваги твердження позивача щодо протиправності оскаржуваної вимоги з підстав порушення порядку її формування та підписання, оскільки факт наявності заборгованості недоїмки зі сплати єдиного внеску підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2. ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із заявлених предмету та підстав позовних вимог, суд виходить з того, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована відповідачем правомірною, а тому скасуванню не підлягає.

Оскільки суд дійшов до висновку про відсутність підстав для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.02.2018 №Ф-6735-17У, відповідачем дотримано положення щодо порядку вручення оспорюваної вимоги позивачеві, відтак підстав для зобов`язання відкликати з Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській областітакої вимоги та зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом внесення запису про відсутність боргу та штрафних санкцій за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне станом на 31.01.2018 року - немає.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищезазначеного, суд на підставі наданих учасниками справи письмових доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.06.2019 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна