Справа № 540/604/19
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/604/19
13 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представника позивача - Алексеєвої Н.С.,

представника відповідача - Пархоменко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Клінкер" до Державної служби України з безпеки на транспорті, Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Приватне підприємство "Клінкер" звернулося до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-1), Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача-2 щодо нарахування позивачу плати за проїзд у розмірі 121,50 євро, відповідно до розрахунку № 125/19 від 20.02.2019 р.

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача-2 про застосування адміністративно-господарського штрафу № 062822 від 12.03.2019 р.;

Ухвалою від 29.03.2019 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 19.04.2019 р.

Ухвалою від 19.04.2019 р. за клопотанням відповідача-1 судове засідання відкладене на 06.05.2019 р.

Ухвалою від 06.05.2019 р. за клопотанням позивача судове засідання відкладене на 17.05.2019 р.

Ухвалою від 17.05.2019 р. за клопотанням учасників справи судове засідання відкладене на 27.05.2019 р.

У судовому засіданні 27.05.2019 р. проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2019 р. Чорноморським регіональним управлінням Укртрансбезпеки на автомобільній дорозі М14 "Одеса-Мелітополь- Новоазовськ 203 км + 500м" проведений габаритно-ваговий контроль транспортних засобів, які використовуються ПП «Клінкер» при здійсненні господарської діяльності, а саме: спеціалізований вантажний сідловий тягач БСАША Б 400, реєстр. № НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричіп - цистерна 5РІТ2ЕЯ, реєстр. № НОМЕР_2 . В результаті здійснення контролю посадовою особою відповідача складені довідка № 0310025 від 20.02.2019 р. та акт № 037076 від 20.02.2019 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. До акту складений розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №125/19 від 20.02.2019 р. на суму 121,5 євро за перевищення фактичних вагових параметрів навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 2,100 т., що складає 19,09 % перевищення параметрів від нормативу (платником визначене ПП «Клінкер»). Крім того, відповідачем 20.02.2019 р. проведена перевірка щодо додержання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складений акт № 080728. У цьому акті зазначені порушення ПП «Клінкер» п.22.5 ПДР України, а саме: навантаження на одиночну вісь 13100 кг., чим перевищило вагове обмеження на 2100 кг., надання послуг з перевезення вантажу без дозволу , що надає право на перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень. За наслідком розгляду справи про порушення позивачем зазначених норм відповідачем винесена постанова про застосування до ПП «Клінкер» адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 грн. Разом із тим, позивач, не погодившись із постановою відповідача про застосування до нього штрафу, а також вважаючи дії органу Укртрансбезпеки щодо нарахування ПП «Клінкер» плати за проїзд у розмірі 121,5 євро протиправними, звернувся із даним позовом до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля не враховано, що останнім перевозився сипучий вантаж - насипний цемент, який за своїми фізичними властивостями постійно змінює розподіл навантаження на вісі транспортного засобу у русі. Також вказав, що загальна маса автомобіля не перевищувала допустимих норм, передбачених законодавством.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити повністю.

03.05.2019 р. відповідач надіслав суду відзив, відповідно до якого Державна служба України з безпеки на транспорті позовні вимоги не визнає з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Так, 20.02.2019 р. посадовими особами відповідача у пункті гбаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М14 "Одеса-Мелітополь- Новоазовськ 203 км + 500м", проведений документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, що належить позивачу. Під час вказаного контролю було встановлено, що навантаження на одиночну вісь транспортного засобу позивача становила 13, 100 тонн, а рух ТЗ здійснювався без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд, що суперечить Правилам дорожнього руху України, Закону України Про автомобільні дороги та Порядку №879. В результаті чого, відповідачем-2 складені довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0310025 та акт № 037076 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів від 20.02.2019 р. та Акт про проведення перевірки № 080728 від 20.02.2019 р., на підставі якого проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд 121, 50 євро. Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього рух України дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли навантаження на одиночну вісь перевищує фактичну масу 11 т. здійснюється за спеціальними правилами. Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України Про автомобільні дороги у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Із врахуванням вищевикладеного, відповідач-1 вважає дії відповідача-2 щодо нарахування позивачу плати за проїзд у сумі 121,50 євро правомірними, а постанову про накладення штрафу такою, що не підлягає скасуванню.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову із підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

02.01.2018 р. посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у пункті габаритно - вагового контролю на автомобільній дорозі М14 "Одеса-Мелітополь- Новоазовськ 203 км + 500м" проведена перевірка транспортного засобу ПП «Клінкер» при здійсненні господарської діяльності, а саме: спеціалізований вантажний сідловий тягач БСАША Б 400, реєстр. № НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричіп - цистерна 5РІТ2ЕЯ, реєстр. № НОМЕР_2 ., про що складений Акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 080728. Вказаний Акт підписаний посадовими особами, що проводили перевірку та водієм транспортного засобу ОСОБА_1 . Акт містить пояснення водія про причини порушень неналежне дорожнє покриття, з порушеннями не згоден.

В результаті проведення габаритно-вагового контролю старшим державним інспектором Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Дементьєвим М.Й. складені акт про перевищення транспортним засобом вагових параметрів №037076 від 20.02.2019 р. (далі Акт №037076) та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю №031025 від 20.02.2019 р. (далі - довідка №031025), відповідно до яких вагові параметри транспортного засобу позивача, зокрема, навантаження на одиночну вісь фактично складала 13 100 т., при нормативно можливій 11 000 т., що свідчить про перевищення вагового обмеження на 2 100 т.

Актом № 080728 зафіксовані виявлені порушення, а саме, перевезення позивачем вантажу з перевищенням вагових параметрів без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України.

На підставі акту №037076 відповідач-2 склав розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 125/9 від 20.02.2019 р. Відповідно до розрахунку платнику ПП «Клінкер» за порушення вагових обмежень нарахована до сплати сума у розмірі 121,50 євро, що згідно з даними НБУ станом на 20.02.2019 р. складало 3301,15 грн.

Крім того, відповідачем-2, за результатами розгляду справи про порушення ПП «Клінкер» законодавства про автомобільний транспорт, прийнята постанова про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн.

Не погодившись із такою постановою відповідача-2, та вважаючи дії останнього щодо нарахування ПП «Клінкер» плати за проїзд у розмірі 121,50 євро протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо протиправності дій посадових осіб та законності складання розрахунку плати за проїзд, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), згідно пункту 3 яких, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Тобто, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено Укртрансбезпекою на її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з пунктом 12 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до пункту 13 Порядку №879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Габаритно-ваговий контроль здійснювався за допомогою електронних ваг для поосьового зважування автомобілів САВПВ-20 зав. №0.001, виробник ПП «Терещенко Д.С., що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №412/М від 17.04.2018 р. Дана обставина свідчить про проходження вагами державної метрологічної атестації.

Суд враховує, що у відповідача відсутній обов`язок надавати свідоцтво про метрологічну атестацію ваг на предмет відповідності технічних характеристик, довідку про результати здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення. При цьому жодного доказу на підтвердження факту звернення до відповідних посадових осіб із проханням про надання таких документів суду надано не було.

Відповідно до пунктів 16-18 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Також згідно підпункту 5 пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Згідно пункту 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31-1 Порядку №879 встановлено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Тобто, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що еквівалентно 440 кг на строєну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого (цемент), який під час транспортування здатний зсуватися. У даній справі перевищення навантаження на строєну вісь становить більше 2%.

Пунктом 21 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до пункту 22 Порядку №879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В свою чергу, згідно статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повноваженнями затримувати транспортний засіб наділені працівники відповідного підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Тому суд не погоджується з доводами позивача про те, що співробітники Укртрансбезпеки наділені повноваженнями затримувати транспортні засоби.

Згідно абзацу 2 пункту 27 Порядку №879 плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Позивач, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного розрахунку, зазначив про те, що транспортним засобом було здійснено перевезення сипучого вантажу (насипний цемент), що є рухомою під час руху автомобіля. Однак, такі доводи є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 8.15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568 (далі - Правила №363), вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно пункту 12.5 Правил №363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Отже, вказаними нормами передбачено обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. Крім цього, чинним законодавством не передбачено особливих умов зважування транспортних засобів, які навантажені будь-якими сипучими вантажами.

Відповідно до статті 48 Закону України автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Позивачем було перевищено нормативи вагових параметрів на строєну вісь, проте позивачем не надано доказів на підтвердження факту наявності у нього такого дозволу.

Щодо посилання позивача на відсутність будь-якої вини, оскільки нормативно допустиму масу автомобіля, перевищено не було, суд зазначає наступне.

З системного аналізу пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 встановлено, що існує обмеження на перевезення вантажу, маса якого і розподіл навантаження на осі перевищує величину, визначену технічною характеристикою автомобіля, а також існує заборона на рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т у разі перевезення вантажів автомобільними дорогами. Таким чином, перевізник повинен дотримуватись і технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісь більше 11 т.

Зазначеним також спростовується твердження позивача про те, що порушення відбулося не залежно від водія та перевізника, оскільки під час руху відбулось переміщення цементу, спричинене неякісним дорожнім покриттям.

Згідно п.28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Таким чином, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення - дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів; у разі ж якщо рух здійснюється без відповідно дозволу або внесення плати за проїзд, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати.

Аналогічні висновки викладені у рішенні Верховного суду від 19.04.2018 у справі №814/1461/16.

Отже, саме позивач у даній справі несе відповідальність у вигляді сплати суми за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за порушення, встановлені під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу SCANIA G400 спеціалізованого вантажного сідлового тягача БСАША Б 400, реєстр. № НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричіпа - цистерна 5РІТ2ЕЯ, реєстр. № НОМЕР_2

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено, а відповідачем-1 спростовано доводи позивача про протиправність дій Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо здійснення розрахунку №125/19 плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позовна вимога щодо скасування постанови відповідача-2 про застосування адміністративно-господарського штрафу № 062822 від 12.03.2019 р. є похідною від першої вимоги та не належить до задоволення, оскільки судом встановлені порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт при здійсненні господарської діяльності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

За правилами статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позову витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, на його користь не стягуються.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 12, 14, 77, 90, 143, 94, 241-247, 250, 254, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 червня 2019 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 113070200