Справа № 520/8893/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 р.Справа № 520/8893/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання -Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 року (ухвалене суддею Мельников Р.В., повний текст якого складено 04.02.2019 року) по справі № 520/8893/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" (в подальшому ТОВ "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управлінням ДФС у Харківській області № 2 та № 2 від 31.08.2018 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 р. позов задоволено частково, а саме: скасовано податкове повідомлення-рішення № 2 від 31.08.2018 р. в частині нарахування грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням у сумі 1369796 грн. та штрафними санкціями 342449 грн.; скасовано податкове повідомлення-рішення № 2 від 31.08.2018 р. в частині нарахування грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням у сумі 222957 грн. та штрафними санкціями 55739,25 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не враховані первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД».

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами позапланової виїзної перевірки ТОВ "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2018 р., валютного законодавства з 01.01.2015 р. по 31.03.2018 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2018 р. та іншого законодавства України, складено акт перевірки № 3464/20-40-14-02-08/24479421 від 17.08.2018 р., яким встановлені наступні порушення: пп. «а» п. 198.1, абз. 1 та 2 пп. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму всього 1615446 грн., у т. ч. за серпень 2016 року на суму 1110 грн., листопад 2016 року на суму 25914 грн., грудень 2016 року на суму 66861 грн., січень 2017 року на суму 672748 грн., лютий 2017 року на суму 135258 грн., жовтень 2017 року на суму 532953 грн., лютий 2018 року на суму 180602 грн.; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135 Податкового кодексу України, п.3, п. 5 ПСБО 15 «Доходи», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 492200 грн., в тому числі за 2017 рік у сумі 492200 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки контролюючим органом винесені податкові-повідомлення рішення № 2 та № 2 від 31.08.2018 р.

Не погодившись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи складені позивачем та контрагентом ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами первинними документами, якими можуть бути посвідчені факти придбання товарів, робіт чи послуг, а отже, позивачем по справі було неправомірно завищено суми податкового кредиту та неправомірно включено витрати по господарським операціям з вказаним контрагентом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 Податкового кодексу України).

Згідно із пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування податку на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.

Згідно із п .3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 р. № 290 , це Положення (стандарт) не поширюється на доходи, пов`язані з: договорами оренди; дивідендами, які належать за результатами фінансових інвестицій та обліковуються методом участі в капіталі; страховою діяльністю; первісним визнанням і зміною справедливої вартості біологічних активів, пов`язаних з сільськогосподарською діяльністю, та з первісним визнанням сільськогосподарської продукції; змінами вартості інших поточних активів; природним приростом поголів`я худоби, виходом продукції сільського та лісового господарства; видобуванням корисних копалин.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 р. № 290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно із п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ", в якості покупця, та ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», в якості продавця укладено договір поставки № 15/8 від 10.08.2017 р., умовами якого встановлено, що продавець зобов`язується зробити поставку, а покупець прийняти та оплатити товар в кількості та номенклатурі згідно специфікацій, що є невід`ємною частиною договору, покупець здійснює самовивіз товару з місця зазначеного продавцем, яким може бути склад продавця чи склад третьої особи, на якому відповідний товар зберігається.

На підтвердження реальності виконання господарських операцій позивачем надані копії первинних документів, а саме: специфікацій № 1 від 10.08.2017 р., № 2 від 04.09.2017 р., видаткові накладні № РН-0000868 від 17.08.2017 р., № РН-0000304 від 04.09.2017 р., № РН-0000305 від 04.09.2017 р., № РН-0000306 від 04.09.2017 р., довіреності № 0393 від 10.08.2017 р., №0436 від 04.09.2017 р.

Транспортування товару ТОВ «НВП «РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ» здійснювалось орендованими транспортними засобами, відповідно до договорів оренди, на підставі товарно-транспортних накладних від 17.08.2017 р. та від 04.09.2017 р.

ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» виписано на користь позивача податкові накладні № 868 від 17.08.2017 р., № 869 від 17.08.2017 р., № 304 від 04.09.2017 р., № 305 від 04.09.2017 р., № 306 від 04.09.2017 р.

Придбані товарно-матеріальні цінності ТОВ «НВП «РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ» використовувались для провадження власної господарської діяльності, а саме придбані товарно-матеріальні цінності списано у виробництво в 3 кварталі 2017 року, для виконання ремонтних робіт обладнання ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» за договором № 1369 від 10.05.2017 р. про надання послуг по ремонту і технічному обслуговуванню насосного обладнання, на підтвердження чого до суду надано копії актів виконаних робіт до договору.

Крім того, товарно-матеріальні цінності списано у виробництво в 3 кварталі 2017 року для ремонту насосного обладнання на виконання договору № 01/03/17-01-РЕК від 01.03.2017 р. по ремонту насосного обладнання з ТОВ «Концерн «СУЕСП», що підтверджується копіями актів виконаних робіт за укладеним договором, та тим, що на підставі договору купівлі-продажу № 26 від 10.04.2017 р., укладеного між позивачем та ТОВ «Концерн «СУЕСП», відвантажено виготовлені на власному виробництві запасні частині.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до вироку Шевченківського районного суд м. Києва від 31.05.2018 р. по справі №761/11940/18, затверджено угоду про визнання винуватості від 27.03.2018 р., що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000044 від 05.03.2018 р. за підозрою ОСОБА_1 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, між прокурором Олійниченком В.В. та підозрюваним ОСОБА_1 та визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 грн., оскільки ОСОБА_1 , не маючи наміру провадити законну підприємницьку діяльність виступив засновником та директором ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД».

Під час розгляду вказаної кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_1 не складав та не підписував документів податкової та бухгалтерської звітності ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», до органів Державної фіскальної служби податкову звітність не подавав та нікого на це не уповноважував, жодних службових осіб ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» не призначав, дії з поточними рахунками ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» в банківських установах не вчиняв, ключами до систем дистанційного обслуговування рахунків "Клієнт-банк", печаткою ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» ніколи не володів, їх місцезнаходження йому не відоме.

У зв`язку із вищевикладеним, суд першої інстанції прийшов до висновку, що первинні документи складені ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» не можуть вважатися належно оформленими, оскільки підписані неповноваженими особами, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 2 та № 2 від 31.08.2018 р. в частині нарахування податкових зобов`язань щодо взаємовідносин із контрагентом ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» не підлягають скасуванню.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Наявний в матеріалах справи вирок стосується контрагента позивача ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», а не ТОВ «НВП «РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ», даних щодо наявності інформації про порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочину, передбаченого ст. 205 Кримінального кодексу України матеріали справи не містять.

Крім того, чинним законодавством не передбачено, що суб`єкту господарювання необхідно контролювати стан податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації, наявності чи відсутності у них основних фондів, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених операцій, платник не може відповідати за порушення, допущені продавцем.

Факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 р. (справа № 820/2946/18).

Судовим розглядом встановлено, що у листопаді 2017 року між ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» (первісний кредитор), ТОВ «ВЕГАТОРГ 2017» (новий кредитор) та ТОВ «НВП «РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ» (боржник) укладені договори відступлення права вимоги №15/8-П від 31.10.2017 р., №15/8-П/1 від 15.11.2017 р., № 15/8-П/2 від 16.11.2017 р., № 15/8-П/3 від 23.11.2017 р., № 15/8-П/4 від 28.11.2017 р., умовами якого встановлено, що ТОВ «ВЕГАТОРГ 2017» (новий кредитор) стає кредитором боржника ТОВ «НВП «РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ» за договором № 15/8 від 10.08.2017 р., укладеного між ТОВ «НВП «РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ» та ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД».

Згідно виписок за особовим рахунком ТОВ «НВП «РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ», копії яких знаходяться в матеріалах справи, оплата за виконання договору № 15/8 від 10.08.2017 р. проводилась позивачем вже не на рахунок ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», а на рахунки нового кредитора ТОВ «ВЕГАТОРГ 2017».

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено реальність укладених між позивачем та його контрагентом ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» договорів, у зв`язку з чим підлягають скасуванню податкове повідомлення-рішення № 2 від 31.08.2018 р. в частині нарахування грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням у сумі 245650 гривень та штрафними санкціями 61412,5 гривень та податкове повідомлення-рішення № 2 від 31.08.2018 р. в частині нарахування грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням у сумі 269243 гривні та штрафними санкціями 67310,75 гривень.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 р. в частині відмови в задоволенні позову ТОВ "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" та в цій частині прийняти постанову, якою позов ТОВ "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" задовольнити.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати за подання адміністративного позову в розмірі 425,51 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 14460 грн., а всього 14885,51 грн. підлягають стягненню на користь ТОВ "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 року по справі № 520/8893/18 скасуватискасувати в частині відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ".

В цій частині прийняти постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 31.08.2018 р. в частині нарахування грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням у сумі 245650 гривень та штрафними санкціями 61412,5 гривень.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 31.08.2018 р. в частині нарахування грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням у сумі 269243 гривні та штрафними санкціями 67310,75 гривень.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 14885,51 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 51 копійку.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 р. по справі № 520/8893/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 10.06.2019 року