Справа № 460/2787/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/2933/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О. М.,

суддів Гудима Л. Я., Святецького В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та стягнення компенсації, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Махаринець Д. Є.,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 22.01.2019 р.

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у нарахуванні йому компенсації втрати частини доходів (пенсії) протиправними; стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів (пенсії) за період з 01 січня 2016 року по 02 листопада 2018 року в розмірі 18161, 75 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року в справі № 569/15956/17, яке набрало законної сили, відповідачем частково проведено виплату перерахованої пенсії у квітні 2018 року, при цьому право на перерахунок пенсії у нього виникло з 01 січня 2016 року, що свідчить про виплату відповідачем коштів з пропуском строку їх виплати.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при здійсненні виплати перерахованої позивачу пенсії відповідач діяв в межах повноважень, передбачених законодавством. При цьому зазначає, що сума компенсації безпідставно визначена позивачем та залишена в силі судом першої інстанції, оскільки цими повноваженнями наділені органи, якими провадиться нарахування та виплата пенсії.

У зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року у справі № 569/15956/17, яке набрало законної сили 05 березня 2018 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у непроведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 5/177 від 24 липня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ліквідаційною комісією УМВС України в Рівненській області, з 01 січня 2016 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №5/177 від 24 липня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ліквідаційною комісією УМВС України в Рівненській області, з 01 січня 2016 року.

На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших категорій осіб» від 21 лютого 2018 року №103.

Відповідачем доплату пенсії з 01 січня 2018 року по 31 квітня 2018 року в сумі 9162,68 грн направлено на виплату до банку електронним файлом, що підтверджується довідкою щодо виплати пенсії за відомостями із пенсійної справи.

Сума нарахованої заборгованості за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року становить 52067, 76 грн, виплата якої, як зазначив відповідач, буде проведена в порядку, передбаченому пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, а саме після виділення коштів на їх фінансування з держави у встановленому порядку.

26 вересня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплату йому компенсації за несвоєчасну виплату частини пенсії за період з 01 січня 2016 року.

Листом від 25 жовтня 2018 року № 1-1006/07.1-59 відповідач повідомив позивача про те, що сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. При цьому нарахування та виплата сум компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, законодавством не передбачена, а тому відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що право позивача на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 02 листопада 2018 року є порушеним, у зв`язку з чим зазначена позивачем сума компенсації підлягає стягненню з відповідача .

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із Законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

При цьому дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання судового рішення відповідачем 18 березня 2018 року здійснено перерахунок пенсії позивача та виплачено останньому у квітні 2018 року різницю в пенсії за рішенням суду за період з 01 січня 2018 року по 31 квітня 2018 року у розмірі 9162,68 грн., а різницю в пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року було нараховано у сумі 52067,76 грн, однак не виплачено з посиланням на норми постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших категорій осіб».

Вищенаведене свідчить, що несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Таким чином, оскільки відповідач за період з 01 січня 2016 року не здійснив належні позивачу нарахування та виплату суми пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період 01 січня 2016 року по 02 листопада 2018 року.

Як зазначив суд першої інстанції, встановлення Кабінетом Міністрів України відповідного порядку виплати перехованих пенсій не скасовує та жодним іншим чином не впливає на наявність права позивача на перерахунок та виплату перерахованої пенсії та на строк виникнення такого права, оскільки зазначений обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії за період починаючи з 01 січня 2016 року виник у відповідача до прийняття Кабінетом міністрів України постанови від 21 лютого 2018 року № 103.

Доводи скаржника, що ним своєчасно виплачено пенсію на виконання рішення суду є безпідставними, оскільки компенсація, передбачена Законом № 2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої пенсії), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позовна вимога щодо стягнення конкретних сум спірних виплат, а саме компенсації у сумі 18161, 75 грн, задоволенню не підлягає, оскільки приписи частини другої статті 46 Закону №1058-ІV застосовуються з урахуванням норм статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення термінів їх виплати», згідно з якою сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів), на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), а тому захист такого порушеного права полягає у зобов`язанні відповідача вчинити кореспондуючі цьому праву дії.

Відповідно до частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Наведене вище, на думку колегії суддів, відповідно до положень частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни оскарженого рішення суду першої інстанції шляхом викладення в новій редакції третього абзацу його резолютивної частини.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни оскарженого рішення.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі № 460/2787/18 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 січня 2016 року по 02 листопада 2018 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 07.06.2019 р.