Справа № 480/1466/19
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2019 р. Справа № 480/1466/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якій просить визнати протиправними дії Сумського прикордонного загону в частині не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.07.2015 по 02.06.2017 на час його виключення зі списків особового складу прикордонного загону; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 01.07.2015 по 02.06.2017 на час його виключення зі списків особового складу прикордонного загону.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України. Наказом від 10.04.2017 № 180-ОС звільнений у запас. Під час служби протягом 2015-2017 років позивач отримував грошове забезпечення, однак індексація такого забезпечення з 01.07.2015 по 02.06.2017 відповідачем не здійснювалась.

Відповідач подав до суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити у їх задоволенні та зазначив, що виплата індексації заробітної плати здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів на відповідний рік. Законом України "Про державний бюджет України на 2015-2017 роки" було значно зменшено і затверджено в кошторисах видатки для Державної прикордонної служби України. В зв`язку із цим адміністрацією державної прикордонної служби України видано накази про утримання чисельності військовослужбовців і працівників та фактичні видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, здійснювати лише в межах фонду грошового забезпечення і заробітної плати. Згідно з межами фінансових ресурсів, виділених військовій частині 9953 - Сумському прикордонному загону згідно з бюджетними призначеннями за спірний період, кошти на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення не передбачено, тому позивачу правомірно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Ухвалою від 06.05.2019 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Сумському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України по червень 2017.

Відповідно до листа Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12.04.2019 № 11/8-Г/ПУ, військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є розпорядником бюджетних коштів третього рівня та повністю фінансується з Державного бюджету. Фінансування на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців надходило для погашення заборгованості включно по червень 2015 року (а.с. 12), що також підтверджується копією витягу з розрахунково-платіжної відомості (а.с. 13-21).

Як зазначив відповідач у відзиві, підставою для ненарахування та невиплати індексації позивачу стала відсутність коштів та відсутність фінансування установи, зменшення фінансування, затвердження в кошторисах видатків для Державної прикордонної служби України в значно меншому розмірі.

Суд не може погодитися із такою позицією відповідача, виходячи із наступного.

У статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Конституцією України (частина третя статті 43) встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 1); в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством (стаття 33).

Індексація заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачена також частиною п`ятою статті 95 КЗпП України.

Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін (пункт 3 частини першої статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Конституційний Суд України, у рішенні від 15 жовтня 2013 року N 9-рп/2013, дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги (пункт 2.2), працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців (пункт 2.3).

Таким чином, індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Ненарахування та невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 8 листопада 2015 року у справі "Кечко проти України" висловив правову позицію, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1.

В даному випадку, позивач має право на індексацію грошового забезпечення та виплату належних йому сум, оскільки питання індексації заробітної плати врегульовано КЗпП, Законом України "Про оплату праці", Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, державні органи не вправі посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань і виправдання своєї бездіяльності, що узгоджується з практикою Європейського суду с прав людини (рішення "Кечко проти України", "Сук проти України").

Таким чином суд вважає, що відповідачем було протиправно не нараховано та не виплачено позивачу індексацію з 01.07.2015 по 02.06.2017.

При цьому позивач просив визнати протиправними дії Сумського прикордонного загону в частині не виплати йому індексації грошового забезпечення з 01.07.2015 по 02.06.2017 на час його виключення зі списків особового складу прикордонного загону.

Суд зазначає, що не нарахування та невиплата індексації грошового забезпечення є пасивними формами поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягала у не вчиненні передбачених законом дій. Натомість позивач просив визнати протиправними саме дії відповідача, які у своїй суті фактично є бездіяльністю.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та визнає протиправною бездіяльність Сумського прикордонного загону щодо не виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.07.2015 по 02.06.2017 та вважає за необхідне зобов`язати Сумський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.07.2015 по 02.06.2017.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.07.2015 по 02.06.2017.

Зобов`язати Сумський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (40030, м. Суми, пров. Громадянський, 1, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.07.2015 по 02.06.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 , ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) 768,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10.06.2019.

Суддя С.М. Гелета