Справа № 440/1238/19
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. ПолтаваСправа №440/1238/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

секретаря судового засідання - Вязун К.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_8,

представника відповідача - Яловець М .А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 08.01.2019 №ПЛ2894/168/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що оскаржувана постанова винесена на підставі необґрунтованих висновків контролюючого органу про порушення вимог трудового законодавства, яке полягало у відсутності трудового договору з найманими фізичними особами - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 станом на дату проведення інспекційного відвідування (20.12.2018) були укладені та зареєстровані в органах ДФС трудові договори з даними працівниками. Водночас, позивачу невідома фізична особа ОСОБА_4 , жодних трудових, чи цивільно-правових відносин ФОП ОСОБА_2 із ОСОБА_4 не мав. Крім того, інспекційне відвідування проведено ІНФОРМАЦІЯ_1 , у той час як у направленні на проведення заходу державного контролю та Акті інспекційного відвідування зазначений період проведення перевірки з 19.12.2018 по 20.12.2018.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

26.04.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач проти позову заперечує, стверджує про відсутність станом на дату проведення інспекційного відвідування 17.12.2018 укладених трудових договорів із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у зв`язку з чим перевіряючим встановлено порушення та винесено оскаржувану постанову.

23.05.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначала, що постанова КМУ №295, на підставі якої проводилась перевірка, скасована рішенням суду у справі №826/891/17, яке набрало законної сили. Зазначене, не думку представника позивача, свідчить про протиправність проведення перевірки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 19.12.2018 по 20.12.2018 у ФОП ОСОБА_2 17.12.2018 було проведено інспекційне відвідування, за результатами якого складений акт №ПЛ2894/168/АВ від 20.12.2018.

В акті інспекційного відвідування зафіксовано порушення, зокрема частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) щодо допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

На підставі акту інспекційного відвідування 08.01.2019 була винесена постанова про накладення штрафу №ПЛ2894/168/АВ/П/ТД-ФС.

Не погодившись з указаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до статті 1 вказаного Закону, державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною четвертою статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що заходи контролю здійснюються зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Частиною першою статті 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Пунктом 7 вказаного Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 /далі по тексту - Порядок №295/ визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. Згідно пунктів 19, 20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Питання проведення інспекційних відвідувань та організація невиїзних інспектувань регламентуються пунктом 5 Порядку №295 (чинним на дату проведення інспекційного відвідування), підпунктом 3 якого встановлено, щоінспекційне відвідування проводиться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 47 цього пункту.

З аналізу зазначеної норми Порядку №295 суд приходить до висновку, що проведенню інспекційного відвідування передує винесення відповідного рішення керівником органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу про проведення заходу державного контролю від 17.12.2018 №261П було оформлено направлення на проведення заходу державного контролю від 17.12.2018 №2658.

У направленні на проведення заходу державного контролю від 17.12.2018 №2658 чітко визначено дату початку та закінчення заходу з 19.12.2019 по 20.12.2019.

Водночас, представником відповідача у судовому засіданні надано пояснення про те, що державні інспектори здійснили інспекційне відвідування 17.12.2018, після чого по факту виявлених ними порушень 17.12.2018 було видано наказ на проведення інспекційного відвідування та направлення на проведення заходу державного контролю, а 20.12.2018 складено акт інспекційного відвідування та вручено ФОП ОСОБА_2 направлення.

Також, допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 підтвердила суду, що інспекційне відвідування у торговельних закладах ФОП ОСОБА_2 було проведено 17.12.2018. При цьому, державні інспектори не пред`явили документів щодо порядку та підстав проведення інспекційного відвідування.

Разом з тим, частиною другою статті 8 Закону №877-V визначено, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані, зокрема: повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом; не допускати здійснення заходів державного нагляду (контролю) та інших заходів, що не відповідають або не встановлені цим Законом; дотримуватися встановлених законом принципів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Зазначені обов`язки відповідачем були повністю проігноровані, інспекційне відвідування проведено за відсутності встановлених Законом підстав, з порушенням процедури його проведення. 17.12.2018 у державних інспекторів були відсутні повноваження на проведення інспекційного відвідування, на відбирання від будь-яких осіб пояснень, отримання документів тощо.

Серед принципів здійснення державного нагляду (контролю) відповідно до статті 3 Закону визначені, зокрема: гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Стосовно суті викладених у акті порушень, суд зазначає, що аналіз змісту статті 265 КЗпП України та положень Порядку №509, дозволяє дійти висновку про можливість накладення штрафу на суб`єкта господарювання саме за фактичний допуск працівника до виконання службових обов`язків без укладення трудового договору та лише за умови встановлення факту вчинення порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України.

Єдиною підставою для винесення оскаржуваної постанови від 08.01.2019 №ПЛ2894/168/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 223380,00 грн є твердження суб`єкта владних повноважень про існування між ФОП ОСОБА_2 та трьома працівниками фактичних трудових відносин без укладання письмових договорів.

Разом з тим, матеріали справи містять докази, що підтверджують оформлення трудових відносин з вказаними особами, зокрема, заяви про прийняття на роботу, накази про прийняття на роботу, трудові договори, повідомлення ДФС.

Позивачем залучено до матеріалів справи завірені належним чином та зареєстровані у встановленому законом порядку в органах ДФС (17.12.2019) копії трудових договорів:

від 14.12.2018 №3/12, укладений з ОСОБА_5 (до роботи працівник має приступити з 17.12.2018 /пункт 7.2. умов Договору/);

від 14.12.2018 №1/12, укладений з ОСОБА_3 (до роботи працівник має приступити з 17.12.2018 /пункт 7.2. умов Договору/).

Із пояснень свідка ОСОБА_6 встановлено, що о другій половині дня 17.12.2018 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проходили інструктаж з охорони праці, після чого були б допущені до роботи та мали приступити до виконання своїх трудових обов`язків. Однак, саме у цей час з`явилися державні інспектори, які почали проводити інспекційне відвідування.

Надані представником відповідача копії пояснень працівників від 17.12.2018 не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки одержані за відсутності повноважень на відібрання пояснень.

Частиною першою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За таких обставин, суд розцінює письмові пояснення ОСОБА_5 як недопустимий доказ, внаслідок чого не бере їх до уваги.

Крім того, рішенням Київського районного суду м. Полтави у справі №552/208/19 від 29.01.2019, яке набрало законної сили 09.02.2019, встановлено, що факт допущення працівника ОСОБА_4 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника ФОП ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження.

Отже, виявлені 17.12.2018 та зафіксовані у акті інспекційного відвідування від 20.12.2018 порушення вимог законодавства не відповідають дійсності та спростовані матеріалами справи, а інспекційне відвідування проведене 17.12.2018 без наявності законних підстав та повноважень.

Таким чином, постанова від 08.01.2019 №ПЛ2894/168/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 223380,00 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача належні судові витрати у розмірі 2233,80 грн,

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу від 08.01.2019 №ПЛ2894/168/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2233,80 грн /дві тисячі двісті тридцять три гривні вісімдесят копійок/.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07 червня 2019 року.

Суддя К.І. Клочко