Справа № 260/1148/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року№ 857/4672/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі №260/1148/18 (суддя Калинич Я.М., рішення ухвалене о 17/11 год, м.Ужгород, повний текст складено 29 березня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - Головне управління) в якому просив:

визнати дії відповідача протиправними щодо відмови у наданні позивачу публічної інформації на інформаційний запит від 12.10.2018 (далі - Запит);

зобов`язати Головне управління надати копії запитуваних документів з 1 сторінки по 10 сторінку формату А4.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги посилається на окремі обставини справи та вказує, що листом від 17.10.2018№ПІ-37/4-311/0/63-18 надано позивачу рахунок №77 для здійснення оплати витрат на копіювання або друк документів, що надаються за публічним запитом на інформацію, оскільки обсяг відповіді на запит перевищує 10 сторінок. Зазначає, що Головне управління діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них за результатами розгляду запиту позивачу надано обґрунтовану вичерпну відповідь. Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції втрутився у його дискрецію, оскільки надання завірених копій документів є дискреційними повноваженнями та виключно компетенцією суб`єкта владних повноважень. Крім того, апелянт не погоджується із розміром стягнених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, так як вважає, що вказані витрати не підтверджені належним чином завіреними доказами про оплату таких витрат.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності дій щодо ненадання відповіді на запит в зв`язку з нездійсненням позивачем оплати витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.10.2018 позивач звернувся до відповідача із Запитом на отримання інформації щодо надання належно завірених копій листа відділу у Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.07.2018 №821/401-18-0.21 (а.с.30).

За результатом розгляду цього Запиту, Головне управління надіслало відповідь листом від 17.10.2018 № ПІ-37/4-311/0/63-18 та Рахунок від 17.10.2018 №77 для здійснення оплати витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, а саме, в сумі 52,08 грн за виготовлення копій на 14 сторінок (а.с.32-48).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду із цим позовом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 1 Закону).

Згідно частини четвертої статті 13 Закону усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Пунктом 6 частини першої статті 14 Закону встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частиною першою статті 19 Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

За змістом частини першої статті 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина четверта статті 20 Закону).

Згідно з частиною другою статті 21 Закону у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Частино третьою статті 21 Закону передбачено, що розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Звідси, необхідно зазначити, що механізм відшкодування запитувачами інформації фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами за запитом на інформацію визначено «Порядком відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є Держгеокадастр та його територіальні органи», який затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 20.12.2016 №555 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.01.2017 за №26/29894; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок, Наказ відповідно).

Згідно пункту 3 Порядку документи за запитом на інформацію надаються безкоштовно, зокрема, якщо задоволення запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом, що не перевищує 10 сторінок.

Пунктом 4 Порядку передбачено відшкодування запитувачами інформації фактичних витрат на копіювання або друк документів здійснюється у разі виготовлення більш як 10 сторінок запитуваних документів, починаючи з першої сторінки, відповідно до Розміру фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи, затвердженого Наказом.

З матеріалів справи видно, що підставою для звернення позивача до суду слугував невірний розрахунок Головного управління вартості фактичних витрат на копіювання та друк, а також ненадання на Запит безкоштовних перших 10 сторінок відповіді.

Враховуючи вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під фактичними витратами на копіювання та/або друк документів, маються на увазі усі витрати, що здійснюються при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов`язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок.

Також, слід звернути увагу, що пунктом 3 Порядку, прямо передбачено надання безкоштовно документів за запитом, якщо запит про надання інформації, передбачає виготовлення копій документів обсягом, що не перевищує 10 сторінок.

Оскільки, інформація у виді запитуваних копій документів містила загальну кількість 14 сторінок, то позивачу необхідно було відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк документів тільки 4 (чотирьох) сторінок, а 10 перших сторінок, повинні були надаватися відповідачем безкоштовно.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління щодо відмови у наданні йому публічної інформації на Запит, а також зобов`язання відповідача повторно розглянути Запит, з урахуванням права особи на безкоштовне отримання перших 10 копій запитуваних документів відповідно до положень частини другої статті 21 Закону.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у справі, апеляційний суд, вважає, що такі є обґрунтованими та такими що підтверджуються належними доказами.

Згідно частини першої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 134 КАС розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Положеннями частини четвертої статті 134 КАС закріплено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до частини шостої статті 134 КАС у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 КАС передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно наявними у матеріалах справи документами на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання професійної правничої допомоги від 26.10.2018 (далі - Договір); ордер на надання правової допомоги від 26.10.2018 серія ЗР №67550; розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги (який являється невід`ємним додатком до Договору); Акт виконання робіт за Договором від 26.10.2018, квитанція до прибуткового касового ордера від 26.10.2018№72 на суму 3250 грн (а.с.106-112).

Аналізуючи зміст перелічених документів, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне зазначити, що такі підтверджують факт понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для відшкодування вказаних судових витрат у розмірі 3250 грн.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін

Повне судове рішення складено 6 червня 2019 року.