Справа № 520/4373/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 травня 2019 р. № 520/4373/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Зінченко А.В.

при секретарі- Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - Капустянського В.Б.

відповідача - Чернишова К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, буд. 21, 8-9 пов.,м. Харків,61145, ) про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області , в якому просила суд визнати відмову Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 24.04.2019р. А-3696/0-2654/0/95-19 у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення розташованої за межами населених пунктів на території Шевелівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, згідно заяви від 28.03.2019р. незаконною та зобов"язати його задовільнити дану заяву надавши відповідний дозвіл.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що реалізуючи своє право власності на землю, що гарантовано ст.14 Конститу ції України, Позивач у встановленому законом порядку, згідно ст..ст.116,118,121,122 Земельного Кодексу України із заявою та, відповідним пакетом документів звернулась до Головного Управління Держгеокадастру у Харків ській області за отриманням" дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ве дення особистого селянського господарства за. рахунок земель запасу сі льськогосподарського призначення розташованих за, межами населених, пунктів на території Шевелівської сільської ради Балаклійського району Ха рківської області.

Проте, відповідач, своїм рішенням, викладеним у листі від 24.04.2019 рок №А-3696/0-2654/0/95-19 відмовив позивачу у наданні відповідного дозволу, посилаючись на те, що Кабінет Міністрів України поставив завдання Держгеокадастру та його територіальним органам під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах норм безоплатної приватизації та раціонального використання земельних ділянок; визначати площу земельних ділянок, яка передаються в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області та щокварталу оприлюднювати Інформацію про обчислену за зазначеною формулою площу земельних ділянок, які пропонується передавати громадянам у наступному кварталі, на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок.

Згідно цієї рекомендації відповідачем було сформовано відповідний перелік земельних ділянок, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІ кварталі 2019р., затвердженого наказом Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.03.2019р. №92.

Проте земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач, не була включена до цього Переліку, в зв`язку з чим позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України , суд зазначає наступне.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач листом від 24.04.2019 року № А-3696/0-2654/0/95-19 відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі того, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність для ведення особистого селянського господарства, не входить до переліку земель, сформованого відповідачем відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними та не включена у графік на 2 квартал 2019 року, затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.03.2019р. №92.

Таким чином, наведена підстава відмови не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України.

Отже, відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України відповідач має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0000 га, то в цій частині позов підлягає задоволенню з врахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 245 КАС України, оскільки як було встановлено в судовому засіданні, позивачем виконані всі можливі умови визначені законом для прийняття позитивного рішення відповідачем.

Дискреційні повноваження не є необмеженими. Ігнорування державними органами вказівок рішень судів порушує принцип юридичної певності та ставить під сумнів дієвість судової системи України, що має набагато більший суспільний інтерес, аніж принцип невтручання суду у дискреційні повноваження органу влади. При цьому, останній принцип не є абсолютним та не є презумпцією, хоча перші два (принципи юридичної певності та авторитету суду) - є абсолютними принципами. Засіб захисту має бути ефективним, тобто убезпечити можливість повторного порушення органом влади закону, а також повторне звернення до суду.

Вищий адміністративний суд України у рішенні від 24 березня 2016 у справі К/800/12368/14, 826/17109/13-а зазначив: у випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Отже, визначений позивачем спосіб захисту своїх прав є належним та ефективним, як того вимагає ст. 5 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати відмову Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 24.04.2019р. А-3696/0-2654/0/95-19 у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення розташованої за межами населених пунктів на території Шевелівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, згідно заяви від 28.03.2019р. незаконною.

Зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення розташованої за межами населених пунктів на території Шевелівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, згідно її заяви від 28.03.2019р.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, буд. 21, 8-9 пов.,м. Харків,61145, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення у повному обсязі складено 10 червня 2019 року.

Суддя Зінченко А.В.