Справа № 320/622/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року №320/622/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Київській області №001449001 від 15.11.2018, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_1 було застосовано фінансові санкції в розмірі 17 000 гривень.

Обґрунтовуючи таки вимоги позивач зазначила, що виходячи з п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України головні державні податкові ревізори-інспектори Головного управління ДФС у Київській області мали приступити до проведення фактичної перевірки лише за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, тобто п. 8.2. ст. 80. Оскільки передбачених п. 8.2. ст. 80 Податкового кодексу України підстав для проведення перевірки у ФОП ОСОБА_1 не було, головні державні податкові ревізори-інспектори Головного управління ДФС у Київській області не мали права приступити до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , а тому на думку позивача перевірка проведена незаконно.

Позивач зазначила, що з 07.11.2018 ФОП ОСОБА_1 була зареєстрована платником єдиного податку, а тому відповідно до Закону України «Тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заступник начальника ОСОБА_2 та ГДРІ Костюк В.В. Головного управління ДФС у Київській області не мали права проводити перевірку під час дії мораторію.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що з боку ФОП ОСОБА_1 відсутні порушення законодавства, а у Головного управління ДФС у Київській області були відсутні підстави для прийняття рішення про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 17 000 гривень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

Заперечуючи проти позову в письмовому відзиві, відповідача просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, оскільки вважає, що під час проведення перевірки, якою встановлено порушення позивачем вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) та прийняття оспорюваного рішення Головне управління ДФС у Київській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Працівниками ГУ ДФС у Київській області на підставі наказу від 28.09.2018 №2041 та направлень від 25.10.2018 № 1065, № 1065 проведена фактична перевірка магазину, що розташований за адресою: Київська область, Кагарлицький р-н, с. Расавка, вул.Тичини, 1-а, суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Перед початком перевірки перевіряючими пред`явлено продавцю - Головченко Світлані Миколаївні направлення на перевірку, в якому зазначається дата його видачі, назва контролюючого органу, вид (фактична перевірка), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посади та прізвища посадових осіб контролюючого органу, які проводять перевірку. Вищевказана особа ознайомилась з направленнями на проведення перевірки, отримала копію наказу про проведення фактичних перевірок, однак відмовилась від підпису у направленнях, про що був складений відповідний акт.

Посадові особи були допущені до проведення перевірки за зазначеною адресою, про що свідчать надані дані особою, яка фактично проводила розрахункові операції (ПІБ, посада, дата народження, адреса), медична книжка вказаної особи та матеріали фотофіксації.

Перевіркою встановлено факт реалізації пляшки пива «Закарпатське оригінальне» світле, об`ємом 0,5 л., міцністю 4,4 % об., по ціні 17,00 грн. (фіскальний чек або інший розрахунковий документ не роздруковувався та не видавався) за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушено ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про Державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», із змінами та доповненнями далі - Закон №481). Під час перевірки проводилась фотофіксація.

За результатами перевірки було складено акт фактичної перевірки, зареєстрований в журналі реєстрації актів фактичних перевірок 26.10.2018 № Б15/10-36-40/.

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення 15.11.2018 № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17000 грн.

Позивач, не погоджуючись із оспорюваним рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п.20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п.14.1.265 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до положень п.113.1 ст. 113 Податкового кодексу України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Згідно приписів п. 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Наведене свідчить про те, що контролюючі органи, до яких у спірних правовідносинах відносяться відповідач, у своїй діяльності при вирішенні питання про відповідальність платника податків за правопорушення, пов`язане із обігом підакцизних товарів, як іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, керується як нормами Податкового кодексу України, так і нормами спеціального закону, яким в даному випадку є Закон №481/95-ВР.

Частиною 1 ст. 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

У відповідності до частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень (абз. 5 ч.2 ст. 17 Закону №481/95-ВР).

Судом встановлено, що перевіркою позивача встановлено факт реалізації пляшки пива «Закарпатське оригінальне» світле, об`ємом 0,5 л., міцністю 4,4 % об., по ціні 17,00 грн. (фіскальний чек або інший розрахунковий документ не роздруковувався та не видавався) за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушено ст. 15 Закону № 481/95-ВР . Під час перевірки проводилась фотофіксація.

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення 15.11.2018 № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17000 грн.

Позивач вважає, що з боку ФОП ОСОБА_1 відсутні порушення законодавства, а у Головного управління ДФС у Київській області були відсутні підстави для прийняття рішення про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 17 000 гривень, оскільки воно прийняте за результатами незаконної перевірки, до того ж під час дії мораторію на їх проведення.

Суд зазначає, що предметом справи, що розглядається є правомірність оскаржуваного рішення, а не правомірності дії посадових осіб відповідача щодо проведення перевірки, за результатами якої прийняте таке рішення.

Разом з тим, позов не містить доводів протиправності саме оскаржуваного рішення. Доводи позивача про порушення під час проведення перевірки не обгрунтовують протиправність спірного рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність в діях позивача порушення вимоги Закону №481/95-ВР, а саме факту реалізації пляшки пива «Закарпатське оригінальне» світле, об`ємом 0,5 л., міцністю 4,4 % об., по ціні 17,00 грн. (фіскальний чек або інший розрахунковий документ не роздруковувався та не видавався) за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоям, тому вважає дії відповідача по прийняттю спірного рішення є правомірними та обґрунтованими.

Згідно з частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд звертає увагу, що відповідач як суб`єкт владних повноважень надав суду достатньо доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог, тому вважає, що в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.