Справа № 160/2076/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2019 року Справа № 160/2076/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Амур-Нижньодніпровського районного відділу в м.Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
05 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Амур-Нижньодніпровського районного відділу в м. Дніпро, в якому просить:
визнати дії Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Амур-Нижньодніпровського районного відділу в місті Дніпро щодо не оформлення неповнолітньому ОСОБА_2 паспорта у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ протиправними;
зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Амур-Нижньодніпровського районного відділу в місті Дніпро оформити та видати бланк паспорту на ім`я ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ.
В обґрунтування позову позивач зазначила , що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в селищі Білібіно Магаданської області РСФСР.
У 1989 році ОСОБА_1 з матір`ю переїхала на постійне місце проживання до міста Дніпропетровська. У 1990 році позивач переїхала за адресою: АДРЕСА_1 . За адресою мешкали без реєстрації місця проживання.
У 1991 році позивач з матір`ю переїхала за адресою: АДРЕСА_2 .
Лише з 1996 року щодо позивача наявні відомості про реєстрацію з даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_3 .
07.09.2012 року ОСОБА_1 укладено шлюб з ОСОБА_6 .
По досягненню позивачем 16-річного віку Індустріальним РВ у місті Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було видано паспорт громадянина України.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син ОСОБА_2 .
У серпні 2018 року, по досягненню 15-річного віку сина, позивач звернулась із заявою до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області Амур-Нижньодніпровського районного відділу в місті Дніпрі стосовно питання оформлення ОСОБА_2 паспорту громадянина України без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та видати йому паспорт виключно у формі паспортної книжечки.
Листом від 19.09.2018 року №20/6675 Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області Амур-Нижньодніпровського районного відділу в місті Дніпрі повідомило ОСОБА_1 (мати) про те, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» в заяві про оформлення набуття особою громадянства України відомості не підтверджено документально. Також зазначено, що право на набуття особою громадянства України за народженням залежить від статусу батьків особи, законності та характеру їх проживання в Україні.
Позивач стверджує, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Для встановлення належності до громадянства України необхідно встановити одночасну наявність двох фактів: особа була громадянином колишнього СРСР та особа постійно проживала на території України.
Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, (ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI).
Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.
Ухвалою суду від 11 березня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
25 квітня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній заперечує проти позовних вимог позивача, враховуючи те, що з питань оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру в письмовому або усному порядку ні ОСОБА_2 , ні позивач до Амур- Нижньодніпровського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ніколи не звертались, у зв`язку з чим відсутній факт порушення відповідачем прав, свобод або законних інтересів позивача, чи особи в інтересах якої подано позовну заяву.
09.06.2018 року ОСОБА_1 надала до Амур-Нижньодніпровського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заяву (Форма 3) від 09.06.2018 року про оформлення набуття особою громадянства України за народженням дитині, а саме, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
До заяви про оформлення набуття особою громадянства України за народженням (Форма 3) від 09.06.2018 року ОСОБА_1 було додано копію свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого 14.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції міста Дніпропетровська, а також, копію паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 , виданого 17.10.2012 року.
Оскільки ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а паспорт ОСОБА_1 був виданий 17 жовтня 2012 року, вбачається, що з документів наданих ОСОБА_1 неможливо встановити факт перебування матері ОСОБА_2 у громадянстві України на момент народження останнього, як того вимагає ч. 1 ст.7 Закону України «Про громадянство України», пп. 2 п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року №745), та як це передбачено підпунктом «в» пункту 17 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» від 27 березня 2001 року № 215/2001.
Крім того, батьком ОСОБА_2 є громадянин РФ ОСОБА_7 .
Також, копія паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 , виданого 17.10.2012 року, містить відмітку про зареєстровану адресу проживання у м. Дніпропетровську від 29.01.2016 року. Інших відміток про реєстрацію адреси проживання на території України паспорт позивача, ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 , не містить.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Так, 09 червня 2018 року ОСОБА_1 , позивач, подала до Амур- Нижньодніпровського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заяву (Форма 3) від 09.06.2018 року на ім`я в.о. начальника ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про оформлення набуття особою громадянства України за народженням дитині, а саме, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України».
До заяви про оформлення набуття особою громадянства України за народженням (Форма 3) від 09.06.2018 року позивач додала копію свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого 14.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції міста Дніпропетровська, а також копію паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 , виданого 17.10.2012 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» № 2235-III від 18.01.2001 р. (далі Закон № 2235) громадянами України є:
1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;
2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;
3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;
4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.
Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 2235 особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.
Як вбачається з роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
З листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, вбачається, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи 13 листопада 1991 р.; постійного проживання особи на території України чи УPCP на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2235 документами, які підтверджують громадянство України, є :
- паспорт громадянина України;
- паспорт громадянина України для виїзду за кордон;
- тимчасове посвідчення громадянина України;
- дипломатичний паспорт;
- службовий паспорт;
- посвідчення особи моряка;
- посвідчення члена екіпажу;
- посвідчення особи на повернення в Україну.
У пункті 5 вищезазначеної заяви про оформлення набуття особою громадянства України за народженням позивач зазначила, що на момент народження дитини вона, ніби то, була громадянкою України.
В пункті 7 заяви позивач вказала, що на момент народження дитини вона проживала на території України на підставах передбачених ст. 3 Закону України «Про громадянство України», тобто як особа, яка належить до громадянства України.
Однак, надана копія паспорта позивача, ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 , виданого 17.10.2012 року, містить відмітку про зареєстровану адресу проживання у м. Дніпропетровську від 29.01.2016 року. Інших відміток про реєстрацію адреси проживання на території України паспорт позивача не містить.
Таким чином, з інформації, що міститься в паспорті позивача, неможливо встановити належність останньої до громадянства України на підставах передбачених ст. 3 Закону України «Про громадянство України», як про те ОСОБА_1 зазначила в своїй заяві про оформлення набуття особою громадянства України за народженням (Форма 3) від 09.06.2018 року.
21.06.2018 року відповідачем було направлено запит за вих. №1210-15/4147 до Індустріального РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з метою проведення перевірки щодо встановлення належності до громадянства України матері дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .
За результатами перевірки проведеної Індустріальним районним відділом у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не було встановлено належності до громадянства України заявниці ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію місця проживання станом на 24.08.1991 року.
Враховуючи, вищезазначені обставини, листом Амур-Нижньодніпровського районного відділу в м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 19.09.2018 року № 1210-20/6645, ОСОБА_1 повідомлено про те, що у ході перевірки матеріалів справи за заявою останньої про оформлення набуття дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянства України за народженням відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», було встановлено, що в заяві про оформлення набуття особою громадянства України відомості відповідно до пункту 5 та підпункту 7.3 пункту 7 заяви про оформлення набуття особою громадянства України за народженням (Форма 3), не підтверджуються документально.
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 за інформацією зазначеною в свідоцтві про його народження серії НОМЕР_1 , виданого 14.05.2003 року, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а паспорт позивачу виданий 17 жовтня 2012 року, відповідач не міг встановити факт перебування матері ОСОБА_2 у громадянстві України на момент народження останнього.
Крім того, як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_2 , батьком останнього є громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 .
Також суд має зазначити, що позивачем не надано суду доказів того, що остання або ж її неповнолітній син ОСОБА_2 зверталися, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області чи його територіальних підрозділів, зокрема, до Амур-Нижньодніпровського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, із заявою про оформлення чи видачу паспорта громадянина України ОСОБА_2 .
Також позивачем не надано жодного доказу відмови Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області чи його територіальних підрозділів, зокрема, Амур-Нижньодніпровського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в прийнятті від позивача, або ж від неповнолітнього ОСОБА_2 заяви про оформлення паспорта громадянина України чи документів, які подаються для оформлення паспорта громадянина України, не додано жодного доказу відмови в розгляді такої заяви та документів, або ж доказів відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України.
Крім того, з питань оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, в письмовому або усному порядку ні ОСОБА_2 , ні позивач в його інтересах до відповідача не звертались.
06 грудня 2012 року набрав чинності Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492 ), який визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 5492, суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно- правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Так, ч. 1 ст. 21 Закону № 5492 закріплено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Абзацом першим ч. 2 ст. 21 Закону № 5492 передбачено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
Згідно до вимог абзацу другого ч. 2 ст. 21 Закону, оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Положеннями ч. 2 ст. 15 Закону № 5492 передбачено, що бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
Таким чином, на даний час, оформлення та видача паспорта громадянина України здійснюється відповідно до вимог «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року № 745) (далі - Порядок).
Пунктом 10 вищезазначеного Порядку передбачено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Головний обчислювальний центр Реєстру) у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (далі - Центр).
Згідно п. 11 Порядку, порядок взаємодії ДМС з Центром встановлюється шляхом укладення відповідних договорів згідно з вимогами статті 4 Закону України «Про захист персональних даних».
Порядок взаємодії територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС з центрами надання адміністративних послуг встановлюється шляхом укладення відповідних договорів згідно з вимогами статті 4 Закону України «Про захист персональних даних».
Вимогами п. 35 Порядку, встановлено перелік наступних документів, які подаються заявником для оформлення паспорта:
1) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);
2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).
У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;
3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон (для осіб, які постійно проживали за кордоном, після повернення їх в установленому порядку на проживання в Україну та для осіб, які набули громадянство України за кордоном);
4) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб);
5) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);
6) рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи);
7) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи;
8) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати;
9) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів):
- про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка;
- про народження дітей - свідоцтва про народження дітей;
- про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;
- про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;
- довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття;
10) документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмове звернення в довільній формі, в якому зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про батьків або інших родичів, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи;
11) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Фотокартка повинна відповідати вимогам рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ІКАО) Doc 9303.
Згідно п. 20 Порядку, документи для оформлення подаються особою до територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за зареєстрованим/фактичним місцем проживання особи.
Положеннями п. 37 Порядку, передбачено, що працівник територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24-29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.
Так, відповідно до абзацу першого п. 24 Порядку, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.
Відповідно до п. 25 Порядку, у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта із використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (у тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів).
Положеннями п. 12 Порядку, передбачено, що внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) здійснюється з використанням відомчої інформаційної системи ДМС.
Так, відповідно до п. 13 Порядку, для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС.
Положеннями п. 14 Порядку, передбачено, що до заяви-анкети вноситься така інформація про особу, на ім`я якої оформляється паспорт:
1) ім`я особи (прізвище, власне ім`я та по батькові особи, яка є громадянином України, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить);
3) місце народження (держава, область, район/місто, селище/село);
5) дата та підстави набуття громадянства;
6) унікальний номер запису в Реєстрі (у разі наявності);
7) відцифрований образ обличчя особи;
8) відцифрований підпис особи (крім осіб, які в установленому законом порядку визнані недієздатними).
Підпис осіб з фізичними вадами вноситься за їх бажанням. Підпис осіб, які відбувають покарання в установах виконання покарань або перебувають на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу, а також осіб, які не можуть пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, - вноситься із застосуванням засобів Реєстру шляхом сканування;
9) відомості про внесення до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, засобів електронного цифрового підпису;
10) відомості про згоду на внесення до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, відцифрованих відбитків пальців рук;
11) місце проживання із зазначенням адреси (держава, область, район/місто, селище/село, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири );
12) номер контактного телефону заявника та/або адреса електронної пошти;
13) реквізити документа, на підставі якого оформляється паспорт;
14) відомості про законного представника особи чи уповноважену особу (ім`я, дата народження, реквізити документа, що посвідчує особу, та документа, що підтверджує її повноваження);
15) додаткова змінна інформація (відомості про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття зазначеного номера та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу);
16) відомості про сплату адміністративного збору або про звільнення від його сплати;
17) дата заповнення заяви-анкети.
Згідно п. 38 Порядку, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт.
Положеннями п. 39 Порядку, передбачено, що ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру.
Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).
До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.
Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України.

Пунктом 40 Порядку, передбачено, що ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

Відповідно до п. 44 Порядку, за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі свідоцтва про народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС.

Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.

Згідно до п. 8 Порядку, паспорт видається:

- не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети для його отримання;

- не пізніше ніж через 10 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети для його термінового отримання.

Паспорт, який оформлюється вперше, видається не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети для його отримання.

Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, обов`язок щодо подання документів для оформлення паспорта громадянина України, зокрема, оригіналів документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків заявника (або одного з них), які на момент народження особи перебували у громадянстві України, або ж довідки про реєстрацію особи громадянином України, покладено на заявника.

Разом з цим, прийняття до розгляду працівником територіального підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області документів для оформлення паспорта громадянина України, у разі виявлення факту подання заявником не всіх необхідних документів або в разі подання заявником документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, буде порушенням вимог п. 24 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України на виконання вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», тобто, вчинення таких дій посадовою особою державного органу буде суперечити положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до вимог абзацу першого пп. 2 п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року № 745), передбачено, що заявник для оформлення паспорта подає, зокрема, оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

Разом з цим, абзацом другим пп. 2 п. 35 вищезазначеного Порядку передбачено, що у разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України.

Отже, виходячи з вимог пп. 2 п. 35 Порядку для оформлення паспорта громадянина України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має надати компетентному органу довідку про реєстрацію особи громадянином України.

Враховуючи вимоги норм чинного законодавства України, суд не вбачає у діях відповідача порушення прав або законних інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

20 травня 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

З оригіналом згідно.

Суддя В.М. Олійник