Справа № 440/101/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 р.Справа № 440/101/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава) від 21.03.2019 року (повний текст складено 21.03.19 року) по справі № 440/101/19

за позовом Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області

до Приватного акціонерного товариства "Лтава"

про стягнення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ "Завод "Лтава" на користь Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (невідшкодовану суму витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №1 та за списком №2, за період жовтень-грудень 2018 року в розмірі 38874,37 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач в порушення вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не сплачує витрати на виплату і доставку пільгових пенсій до Пенсійного фонду України, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з жовтня по грудень 2018 року в сумі 38874,37 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ПрАТ "Завод "Лтава" на користь Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області невідшкодовану суму витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №1, за період жовтень-грудень 2018 року в розмірі 3847,74 грн та пільгових пенсій, призначених за списком №2, за період жовтень-грудень 2018 року в розмірі 17627,8 грн .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Від відповідача по справі до суду надійшло клопотання, в якому він зазначив, що у зв`язку з реорганізацією відповідача шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та звільнення представника позивача по цій справі в порядку переведення до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, відповідач не має можливості забезпечити явку свого представника, а тому просить відкласти розгляд справи на більш пізній термін.

Подане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем доказів неможливості направлення до суду іншого представника, не надано.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ "Завод "Лтава" () зареєстроване як юридична особа 29.11.1994 та перебуває на обліку в Полтавському ОУПФ.

Також, судом першої інстанції встановлено, що позивач надсилав до ПрАТ "Завод "Лтава" розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту другого Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" по пенсіонерам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та пунктів "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" по пенсіонерам: ОСОБА_10., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ., ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що не заперечується відповідачем (а.с. 25-30).

До вказаних розрахунків включено суми фактичних витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пільгових пенсій таким громадянам: ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ., ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_12

У встановлений чинним законодавством строк відповідач не відшкодував органу Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1, за період жовтень-грудень 2018 року в розмірі 3847,74 грн, за списком №2 за період жовтень-грудень 2018 року в сумі 35026,63 грн, що підтверджується відомостями картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками №1 та № 2, а також відповідними розрахунками (а.с. 68-69).

Наведена обставина стала підставою для звернення позивача до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими в частині стягнення з ПрАТ "Завод "Лтава" невідшкодованої суми витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №1, за період жовтень-грудень 2018 року в розмірі 3847,74 грн. (пенсіонери ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) та пільгових пенсій, призначених за списком №2, за період жовтень-грудень 2018 року в розмірі 17627,8 грн. (пенсіонери ОСОБА_10., ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 ).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції зазначив, що оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що відповідач не є правонаступником заводу "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава", а матеріалами справи у їх сукупності підтверджено, що пільговий стаж гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 складається з періодів роботи саме на згаданому заводі, суд дійшов висновку, що у ПАТ "Завод "Лтава" відсутній обов`язок з відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пільгових пенсій зазначеним громадянам. Також суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 має право на пенсію на підставі статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не відповідно зі статтею 13 вказаного Закону. Водночас пенсії, призначені на підставі статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не є об`єктом відшкодування фактичних витрат.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі не міститься доводів з приводу спростування висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних і позивачем рішення суду в цій частині також не оскаржувалося, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підставі для перегляду рішення суду в частині задоволення позовних вимог.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2016 у справі №816/2980/15 та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 у справі №816/1295/17 встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2012 у справі №2а/3509/11/1609 за позовом ОСОБА_4 зобов`язано управління Пенсійного фонду Київського району в м. Полтаві вирішити питання щодо призначення ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах за списком 2 з урахуванням її стажу роботи на посаді пресувальника виробів із пластмас з 01.03.1985 по 01.04.1989, та з 01.04.1989 по 12.08.1996 на посаді ливарника пластмас заводу "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава".

Копією протоколу від 04.06.2013 р. №94540 підтверджено, що загальний пільговий стаж ОСОБА_4 за списком №2 становить 11 років 5 місяців 12 дні. При цьому за змістом розрахунку стажу та відомості про розподіл пільгового стажу, до даного періоду пільгового стажу зараховано роботу ОСОБА_4 виключно на Полтавському АТ "Лтава" у період з 01.03.1985 р. по 12.08.1996 р.

Також судовим розглядом встановлено, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 20.07.2015 р. у справі №552/2732/15-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2015, зобов`язано управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві зарахувати період з 13.02.1989 по 01.04.1989 та період з 01.04.1989 по 13.05.1996 у пільговий стаж та призначити пенсію ОСОБА_8 за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком №2 відповідно до підпункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 16.12.2014 та провести відповідні виплати.

При цьому судами встановлено, що ОСОБА_8 з 13.02.1984 працювала на посаді пресувальника виробів із пластмаси цеху пластмас, а з 01.04.1989 - ливарника пластмас заводу "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава".Крім того, наявною у матеріалах справи копією довідки АТ "Лтава" від 13.09.1996 вих. №636 підтверджено, що ОСОБА_14 І працювала на заводі "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава".

Копією протоколу від 30.11.2015 № 92629 підтверджено, що загальний пільговий стаж ОСОБА_8 за списком №2 становить 7 років 3 місяці 1 день. При цьому за змістом розрахунку стажу та відомості про розподіл пільгового стажу, до даного періоду пільгового стажу зараховано роботу ОСОБА_8 виключно у період з 13.02.1989 по 13.05.1996.

Судовим розглядом також встановлено, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 27.10.2014 у справі №552/6264/14-а (з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 30.10.2014), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014, зобов`язано управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві призначити ОСОБА_7 з 25.11.2013 пенсію відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Копією протоколу від 22.01.2015 №95271 підтверджено, що загальний пільговий стаж ОСОБА_7 за списком №2 становить 10 років 8 місяців 1 день. При цьому за змістом розрахунку стажу та відомості про розподіл пільгового стажу, до даного періоду пільгового стажу зараховано роботу ОСОБА_7 виключно у період з 01.02.1986 по 01.10.1996.Копією трудової книжки ОСОБА_7 підтверджено, що остання у період з 24.12.1985 по 01.10.1996 працювала на заводі "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава", від імені якого здійснені та завірені печаткою підприємства записи у трудовій книжці.

З наведеного вбачається, що до пільгового трудового стажу, який дає право для призначення пенсії за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" гр. ОСОБА_4 ., ОСОБА_8 , ОСОБА_7 зараховані періоди роботи на заводі "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава".

Підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині слугував висновок суду першої інстанції про те, що рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що відповідач не є правонаступником заводу "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава", а матеріалами справи у їх сукупності підтверджено, що пільговий стаж гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 складається з періодів роботи саме на згаданому заводі, суд дійшов висновку, що у ПАТ "Завод "Лтава" відсутній обов`язок з відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пільгових пенсій зазначеним громадянам.

Вказаний висновок суду обґрунтований тим, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2014 у справі №816/4493/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2014, встановлено, що ПАТ "Завод "Лтава" не є правонаступником заводу "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава", останній припинено у складі Полтавського державного виробничого об`єднання "Лтава" 30.03.2006 без визначення правонаступників.

Колегія суду з цього приводу зазначає наступне.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 року у справі № 816/1058/15-а за позовом УПФУ Октябрьського району в м. Полтава до ПАТ «Завод «Лтава» про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій також встановлені факти щодо перетворень підприємства позивача, яким надана інша правова оцінка, з якою погоджується колегія суддів при розгляді вказаної справи. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.10.2015 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Завод «Лтава» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 р, оскільки зміст оскаржуваного рішення не дає підстави для висновку, що судом попередньої інстанції допущені порушення норм матеріального і процесуального права.

Так, вказаним рішенням у справі № 816/1058/15-а встановлено обставини, що на підставі наказу виробничого об`єднання «Лтава» від 29.08.1979р. № 758 «а» філіалу Полтавського електромеханічного заводу надана назва - Полтавський завод "Комплект" виробничого об`єднання «Лтава».

Надаючи оцінку вказаному наказу, колегія суддів приходить до висновку, що ним підтверджено наявність у Полтавського заводу «Комплект» статусу філіалу Полтавського електромеханічного заводу, а зазначеним наказом змінилася лише назва філіалу Полтавського електромеханічного заводу, а не його підпорядкування та статус.

Пунктом 1.4. Статуту Полтавського виробничого об`єднання "Лтава" визначено, що до складу об`єднання за рішенням трудових колективів входять: Полтавський електромеханічний завод - головне самостійне підприємство; Завод "Комплект" м. Полтава (без права юридичної особи); Завод "Сектор" м. Жмеринка Вінницької області; СКБ при Полтавському електромеханічному заводі; Зіньківська філія Полтавського електромеханічного заводу, м. Зіньків Полтавської області; Техніко-торгівельний центр "Електроніка", м. Полтава. Вказані підприємства наділені правами юридичної особи.

Отже, вказаним Статутом визначено склад юридичних осіб, які входили до складу Полтавського виробничого об`єднання «Лтава», в тому числі і Полтавський електромеханічний завод визначено, як головне самостійне підприємство, а завод "Комплект" - без права юридичної особи, тобто у складі головного підприємства, яким за Статутом є Полтавський електромеханічний завод.

Також, судами встановлено, що наказом виробничого об`єднання "Лтава" від 29.08.1979 р. №758"а" "О преобразовании филиала ПЭМЗ в завод "Комплект", з 01.08.1979 р. філію Полтавського електромеханічного заводу перейменовано на Полтавський завод "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава".

Таким чином, зазначеним наказом підтверджено, що Завод "Комплект" знаходився у статусі філіалу Полтавського електромеханічного заводу, а вищенаведеним наказом від 29.08.1979р. № 758 змінено лише назву Полтавського заводу "Комплект", а не підпорядкування.

Судами встановлено, що відповідно до п. 1.2 вищенаведеного Статуту об`єднання є виробничим комплексом підприємств, яке здійснює спільну діяльність на основі централізації делегованих йому учасниками об`єднання функцій науково-технічного і виробничого розвитку.

За правилами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про підприємства в Українській РСР", яка діяла на час затвердження статуту, підприємство визначено, як самостійний господарюючий статутний суб`єкт, який має права юридичної особи та здійснює виробничу, науково-дослідницьку і комерційну діяльність з метою одержання відповідного прибутку (доходу).

Таким чином, з аналізу наведеної норми та Статуту Полтавського ВО "Лтава" випливає, що Полтавське ВО "Лтава" було створено з метою об`єднання діяльності підприємств, які мали статус юридичної особи. Завод "Комплект" не мав статусу юридичної особи.

Отже, Завод "Комплект" у статусі філіалу Полтавського електромеханічного заводу входив до складу об`єднання, що підтверджується наказом виробничого об`єднання «Лтава» від 29.08.1979р. № 758, яким змінено назву Полтавського заводу "Комплект", як філіалу Полтавського електромеханічного заводу.

При цьому, будь-які документи про проведення поділу або реорганізації Полтавського електромеханічного заводу та виділення з його складу філіалу Полтавського заводу «Комплект» з приєднанням до складу ВО «Лтава» у статусі виробничої одиниці судовими рішеннями не встановлено та в матеріалах цієї справи відсутні.

Відповідно до ст. 37 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Згідно зі ст.31 Цивільного кодексу Української РСР юридична особа може відкривати філіали і представництва в порядку, встановленому законодавством Союзу РСР або Української РСР

Керівник філіалу або представництва діє на підставі довіреності, одержаної від відповідної юридичної особи.

Між тим, вищенаведеними рішеннями судів не було встановлено та в матеріалах вказаної справи відсутні докази, що в Полтавському електромеханічному заводі на момент включення його до складу об`єднання відбулася реорганізація шляхом виділення філіалу без права юридичної особи заводу «Комплект» та приєднання його до складу об`єднання.

В свою чергу, сторонами не оспорюється, що відповідач є правонаступником ДП «Полтавський електромеханічний завод».

Таким чином, філіал Полтавського електромеханічного заводу, який був його підрозділом, при перетворенні цієї юридичної особи також залишився філіалом, але вже правонаступника Полтавського електромеханічного заводу - відкритого акціонерного товариства «Лтава».

В свою чергу, Публічне акціонерне товариство "Завод "Лтава" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Лтава", що підтверджується статутом та сторонами не заперечується.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищезазначені перетворення головного підприємства не змінили статусу його філіалу - заводу "Комплект" .

З матеріалів справи встановлено, що до пільгового трудового стажу, який дає право для призначення пенсії за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадянам ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 зараховані періоди роботи на заводі "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава", а тому, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність у відповідача обов`язку відшкодувати позивачу витрат на виплату і доставку пільгових пенсій зазначеним особам, які працювали на заводі "Комплект" виробничого об`єднання "Лтава".

Що стосується стягнення невідшкодованої суми витрат на виплату і доставку пільгових пенсій ОСОБА_18, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 у справі №816/829/17 встановлено, що довідкою від 19.10.1992 №9/475 підтверджено, що ОСОБА_18 дійсно працювала на Полтавському електромеханічному заводі у період 01.08.1983 по 18.01.1991. В свою чергу, ПАТ "Завод "Лтава" є правонаступником Полтавського електромеханічного заводу, що визнається позивачем та не заперечується відповідачем.

Копією протоколу від 20.01.2015 р. №1720 підтверджено, що загальний пільговий стаж ОСОБА_6 за списком №2 становить 6 років 5 місяців 18 днів. При цьому за змістом розрахунку стажу та відомості про розподіл пільгового стажу до даного періоду пільгового стажу зараховано роботу ОСОБА_6 виключно у період з 01.08.1984 по 18.01.1991, тобто до моменту введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На підставі цього, судом першої інстанції зроблений висновок, що ОСОБА_6 має право на пенсію на підставі ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не відповідно зі ст. 13 вказаного Закону, а тому у відповідача відсутній обов`язок щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ч.4 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається ст. 100 даного Закону.

Відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Отже, особі, яка набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до 01.01.1992 р. і після цієї дати не працювала на цих роботах, пенсія призначається на підставі ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 року по справі № 552/5007/14-а встановлено, що ОСОБА_6 21.05.2014 року звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з досягненням 50 річного віку.

Отже, оскільки позивач не мала повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а у неї була наявна лише частина необхідного стажу, то вона мала право, відповідно до абзацу другого п. б) ч. 1 ст. 13 та п. б) ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку пропорційно наявному стажу, тобто в порядку, передбаченому статтями 13 та 100 цього Закону.

В свою чергу, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.09.2014 року у справі № 552/5007/14-а, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 року, зобов`язано орган Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави призначити ОСОБА_6 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 урахуванням пільгового стажу в період з 01.08.1984 року по 18.01.1991 року роботи на ВАТ «Завод «Лтава» з 21.05.2014 року.

Таким чином, вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлено право ОСОБА_6 на призначення пенсії відповідно до "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 21.05.2014 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що призначення пенсії відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення здійснюється за заявою фізичної особи, а тому оспорювання підстав, з яких призначена пенсія (за ст. 13 чи ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення") є виключним правом фізичної особи, якій ця пенсія призначена.

Аналогічна правова позиції викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 р. по справі № 802/1426/16-а.

На підставі наведених вище обставин, колегія суддів дійшла до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на виплату і доставку пільгових пенсій ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 року по справі № 440/101/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог прийняте з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 року по справі № 440/101/19 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області задвольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Завод "Лтава" (вул. Раїси Кириченко, 72, м. Полтава, 36002, ) на користь Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, 36040, ) невідшкодовану суму витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 2, за період жовтень-грудень 2018 року в розмірі 17398,83 грн. (сімнадцять тисяч триста дев`яносто вісім гривень) 83 коп.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 року по справі № 440/101/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 10.06.2019 року