Справа № 826/2941/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

11 червня 2019 року

справа №826/2941/16

адміністративне провадження №К/9901/39304/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у складі суддів Шурка О.І., Василенка Я.М., Степанюка А.Г.

у справі № 826/2941/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД»

до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

третя особа: Міністерство фінансів України

про визнання незаконними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

25 лютого 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (далі - Товариство, позивач у справі) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа: Міністерство фінансів України, в якому просило рішення (лист) ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12 серпня 2015 року вих. № 14848/10/26-55-15-02 визнати незаконним та скасувати; рішення ГУ ДФС у м. Києві від 16 жовтня 2015 року вих. № 15728/10/26-15-15-03-11 визнати незаконним та скасувати; рішення (лист) ДФС України від 21 грудня 2015 року № 27343/6/99-99-15-02-01-15 визнати незаконним та скасувати; зобов`язати ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві включити відомості з поданої Товариством податкової декларації з податку на прибуток підприємств, додатків та доповнень до неї за податковий період календарне півріччя перше півріччя 2015 року до облікових даних щодо цього Товариства в інформаційних базах даних фіскальної служби України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 січня 2017 року, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення-повідомлення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12 серпня 2015 року вих. № 14848/10/26-55-15-02, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у м. Києві від 16 жовтня 2015 року вих. № 15728/10/26-15-15-03-11, визнано протиправним та скасовано рішення ДФС України від 21 грудня 2015 року № 27343/6/99-99-15-02-01-15, визначено вважати поданою та зареєстрованою податкову декларацію з податку на прибуток підприємств, додатків та доповнень до неї за податковий період перше півріччя 2015 року, подану Товариством до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві днем її фактичного отримання інспекцією, а саме 10 серпня 2015 року.

При прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий орган, відмовляючи у прийнятті податкової звітності позивача, вийшов за межі своїх повноважень, оскільки, перевіривши податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за податковий період: перше півріччя 2015 року, порушив заборону, передбачену пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України та надав оцінку відомостям, викладеним в податковій декларації, що має бути вчинено під час відповідної перевірки позивача, призначеної у відповідності до вимог Податкового кодексу України; висновки, викладені в рішеннях ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12 серпня 2015 року вих. № 14848/10/26-55-15-02, ГУ ДФС у м. Києві від 16 жовтня 2015 року вих. № 15728/10/26-15-15-03-11, ДФС України від 21 грудня 2015 року № 27343/6/99-99-15-02-01-15 є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, визначено вважати поданою та зареєстрованою податкову декларацію з податку на прибуток підприємств, додатків та доповнень до неї за податковий період перше півріччя 2015 року, подану Товариством до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві днем її фактичного отримання інспекцією, а саме: 10 серпня 2015 року. Приймаючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення про результати розгляду скарг не є юридично значимими для позивача, оскільки не мають безпосереднього впливу на суб`єктивні його права та обов`язки шляхом позбавлення можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, вони не породжують для нього настання будь-яких юридичних наслідків.

У червні 2017 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - податковий орган) подано касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Відзив на касаційну скаргу від Товариства до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 10 серпня 2015 року Товариство подало до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2015 року, додаток ІД до рядка 03, додаток ІВ до рядка 06.4, додаток АМ до рядка 06.4.27 додатка ІВ до рядка 06.4, додаток ЗП до рядка 13 цієї податкової декларації та лист від 10 серпня 2015 року вих. № 189 «Доповнення до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за звітний період календарне півріччя 2015 року (включно із додатками)».

14 серпня 2015 року Товариство одержало від податкового органу лист від 12 серпня 2015 року вих. № 14848/10/26-55-15-02 «Про подання звітності з податку на прибуток» зі змісту якого вбачається, що подана позивачем податкова декларація з податку на додану вартість за І півріччя 2015 року «не визнано як податкова декларація»

За результатами розгляду скарги позивача, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення від 16 жовтня 2015 року № 15728/10/26-15-15-03-11, яким скаргу Товариства залишено без задоволення, а письмове повідомлення податкового органу - без змін.

Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 21 грудня 2015 року № 24343/6/99-99-15-02-01-15, яким письмове повідомлення податкового органу та рішення ГУ ДФС у м. Києві про результати розгляду скарги від 16 жовтня 2015 року № 15728/10/26-15-15-03-11 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

В подальшому, Товариством подано скаргу до Міністерства фінансів України, яка скерована до Державної фіскальної служби України. Державна фіскальна служба України, розглянувши лист Міністерства фінансів України від 11 грудня 2015 року № 31-11130-09-10/37919 щодо скарги Товариства на перегляд та скасування рішення контролюючого органу від 30 листопада 2015 року № 312, надіслала позивачу лист від 31 грудня 2015 року № 3531/4/99-99-15-02-01-13, яким повідомила, що за результатами розгляду аналогічної скарги Товариства прийнято рішення від 21 грудня 2015 року № 27343/6/99-99-15-02-01-15 та направлено платнику у встановленому порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносин, Суд виходить з наступного.

В межах касаційної скарги Суд переглядає рішення суду апеляційної інстанції в частині визнання поданою та зареєстрованою податкову декларацію з податку на прибуток підприємств, додатків та доповнень до неї за податковий період перше півріччя 2015 року, подану Товариством до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві днем її фактичного отримання інспекцією, а саме: 10 серпня 2015 року.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктом 48.3 та пунктом 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариством 10 серпня 2015 року подано до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2015 року, додаток ІД до рядка 03, додаток ІВ до рядка 06.4, додаток АМ до рядка 06.4.27 додатка ІВ до рядка 06.4, додаток ЗП до рядка 13 цієї податкової декларації та лист від 10 серпня 2015 року вих. № 189 «Доповнення до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за звітний період календарне півріччя 2015 року (включно із додатками)».

Підставою для невизнання податкової звітності стало те, що Товариство всупереч пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України подало податкову звітність з податку на прибуток за І півріччя 2015 року, тоді як податковим періодом з податку на прибуток є 2015 рік.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

За таких обставин, Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про необхідність визнання поданою та зареєстрованою податкову декларацію днем її фактичного отримання податковим органом.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у справі № 826/2941/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер