Справа № 140/1524/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1524/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі Ковельське ОУПФУ, відповідач) про визнання дій протиправними щодо відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання провести призначення та виплату пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 59 цього Закону з 27 листопада 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ковельському ОУПФУ та отримую пенсію по втраті годувальника за нормами За кону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб як інвалід дитинства за померлого батька. Позивач звернувся 27 листопада 2018 року до Ко вельського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника за нормами статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи за померлого батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, отриманого при виконанні службових обов`язків в період проходження військових зборів по ліквідації наслідків Чорнобильської ка тастрофи.

Однак листом за №11701/02-21-21 від 14.12.2018 року позивачу відмовлено у призначенні вказаної пенсії у зв`язку з тим, що годувальник не відноситься до кола осіб, які підлягають під дію статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи, оскільки став інвалідом внаслідок за хворювання, отриманого у період проходження військових зборів під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в складі військової частини, а тому не відноситься до числа військовослужбовців. Відповідно позивач, як член сім`ї померлого, також не від носиться до кола осіб, що мають право на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до зазначеної норми Закону.

З рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що не відповідає діючому законодавству, порушує його конституційне права на пе нсійне забезпечення. Посилається на рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19), який дійшов висновку, що положення ча стини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої зако ном на 1 січня відповідного року, що поширюються лише на категорію військовос лужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інва лідністю, є такими, що суперечать Конституції України та вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення „дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 цього Закону.

У зв`язку з цим позивач вважає, що дія статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи поширюється також на військовослужбовців-резервістів, в тому числі і на померлого годувальника ОСОБА_1 .

Також позивач посилається на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року у справі №140/2505/18, яким встановлено його право на призначення пенсії по втраті годувальника, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, тому факт належності померлого ОСОБА_1 до військовослужбовців, а позивача до кола утриманців померлого є доведеним, і доказуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного позивач вважає, що відмова управління Пенсійного фонду України у призначенні йому пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи є незаконною, що порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення та може бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача призначити йому пенсію по втраті годувальника з 27 листопада 2018 року.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.05.2019 відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні (а.с.1).

Відповідно до ч.3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

У відзиві на позов від 23.05.2019 року вих. №4940/06-39 (а.с.33-36) представник відповідача заперечує проти позовних вимог з наступних підстав. Звертає увагу на те, що перед зверненням до управління ПФУ із заявами від 31.10.2018 року та від 27.11.2018 року про призначення пенсії по втраті годувальника позивач уже отримував пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи, а саме відповідно до статей 54, 57 цього Закону. Однак на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року у справі №140/2505/18 позивача було переведено на пенсію по втраті годувальника відповідно до За кону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а тому для переходу на інший вид пенсії позивач мав би подати нову заяву та новий пакет документів. У зв`язку з цим вважає, що даний позов є передчасним, оскільки позивачем не виконано передбачених законом умов для переходу з одного виду пенсії на інший.

Також представник відповідача вважає безпідставним посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19), оскільки на час подання заяви про призначення пенсії (27.11.2018) положення частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи були чинними щодо врахування словосполучення „дійсної строкової" і підлягали застосуванню органом ПФУ, а тому управління здійснювало свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

На підставі вищенаведеного представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити повністю, а розгляд справи здійснювати з викликом сторін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у задоволенні клопотання Ковельського ОУПФУ про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено (а.с.73-74).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином померлого учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 28.03.1990 (а.с.18), свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.07.2014 (а.с.17), посвідчення серії НОМЕР_3 від 28.02.2008 та вкладками до нього (а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи з дитинства по захворюванню внаслідок впливу аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №745059 від 15.03.2017 (а.с.11).

З матеріалів справи слідує, що померлий годувальник ОСОБА_1 у період з 16.05.1987 по 08.08.1987 виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні, що підтверджується копіями довідок командира військової частини НОМЕР_4 (а.с.19-20) та копією військового квитка серії НОМЕР_5 (а.с.21).

Експертними висновками Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданнях №55 від 20 січня 1994 року та №13 від 26.08.2014 року встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час виконання обов`язку військової служби та призвело до смерті (а.с.22-23).

З 08.10.2015 позивач отримував пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначену відповідно до статей 54, 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи.

31.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника відповідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (а.с.44-45).

15.11.2018 Ковельське ОУПФУ листом №10723/02-21-21 відмовило позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника відповідно до статей 29, 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (а.с.46-47).

27 11.2018 позивач звернувся до Ковельського ОУПФУ із заявою про перерахунок його пенсії відповідно до статей 54, 57, 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи (а.с.48-49).

Листом від 14 грудня 2018 року №11701/02-21-21 Ковельське ОУПФУ ОСОБА_1 повідомило про те, що 05.12.2018 управління прийняло рішення залишити без розгляду заяву в частині призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно статей 54, 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи та відмовлено в застосуванні статті 59 цього Закону при обчисленні призначеної пенсії, оскільки позивач вже отримував пенсію по інвалідності відповідно до статей 54, 57 цього Закону та не належить до кола осіб, на яких поширюється дія статті 59 цього Закону (а.с.13-15).

Про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії позивач отримав повідомлення вих. №11701/02-21-21 від 14 грудня 2018 року (а.с.16).

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року у справі №140/2505/18 зобов`язано, зокрема, Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України перевести ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до статей 29, 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та здійснити її нарахування і виплату (з урахуванням виплачених сум) з 31 жовтня 2018 року (а.с.24-27).

Зазначене рішення суду набрало законної сили 09.02.2019, про що свідчить інформація з комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду (а.72).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 10 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

З матеріалів справи слідує, що на час подання заяви відповідачу від 27.11.2018 позивач отримував пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначену відповідно до статей 54, 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи, при цьому, позивач просив здійснити її перерахунок також з урахуванням статті 59 цього Закону. Враховуючи це, суд вважає правомірними дії Ковельського ОУПФУ про залишення без розгляду даної заяви позивача в частині призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно статей 54, 57 згаданого Закону.

До того ж суд зауважує, що позивача переведено на пенсію по втраті годувальника відповідно до статей 29, 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та здійснено її нарахування і виплату (з урахуванням виплачених сум) з 31 жовтня 2018 року на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року у справі №140/2505/18, яке набрало законної сили лише 09.02.2019, а тому дане рішення суду не поширюється на спірні правовідносини під час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії з урахуванням статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи суд зазначає наступне.

Як зазначає відповідач у листі від 14 грудня 2018 року вих. №11701/02-21-21, батько позивача, ОСОБА_1 , до дня смерті отримував пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, призначену згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи, а матеріалами пенсійної справи стверджується те, що він дійсно був призваний на військові збори з 16.05.1987 по 08.08.1987 і приймав участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в складі військової частини 55064.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII.

Особливості призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, передбачені статтею 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статі 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Враховуючи вищезазначене, частина третя статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не допускається): 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 (батько позивача) приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час призову на військові збори з 16.05.1987 по 08.08.1987 у складі військової частини НОМЕР_4 , а не під час проходження дійсної строкової служби, тому суд вважає, що Ковельське ОУПФУ дійшло вірного висновку, що позивач, як член сім`ї у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, станом на 27.11.2018 не має права на перерахунок пенсії на підставі статті 59 Закону України Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, доводи позивача, що він має право на обчислення пенсії на підставі приписів частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору на момент виникнення спірних правовідносин.

Суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення дійсної строкової, яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Згідно вказаного рішення словосполучення дійсної строкової, що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Статтею 91 Закону України Про Конституційний Суд України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Суд зазначає, що словосполучення дійсної строкової, що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII визнане неконституційним та втратило чинність 25.04.2019, як того вимагає ст.91 Закону України Про Конституційний Суд України. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин та звернення позивача до Ковельського ОУПФУ 27.11.2018 із заявою про перерахунок (призначення) пенсії з урахуванням, в тому числі, і статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи норма статті 59 цього Закону була чинною, включаючи словосполучення дійсної строкової.

Крім того, в абзаці 4 п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001, зазначено, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Враховуючи викладене, та те, що на час виникнення спірних правовідносин частина третя статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи була чинною, суд приходить до висновку, що відмова Ковельського ОУПФУ щодо призначення (проведення перерахунку) та виплати пенсії по втраті годувальника позивачу відповідно до статті 59 цього Закону з 27 листопада 2018 року є правомірною, а позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя В.Д. Ковальчук