Справа № 320/704/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/704/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року, суддя Головенко О.Д., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив:

- зобов`язати Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити виплату компенсації втрати частини доходу з 01.01.2012 року по дату фактичної виплати сум недоотриманого доходу за постановою Сквирського районного суду від 10.11.2017 року у справі № 376/2565/17;

- зобов`язати Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити виплату недоотриманих сум пенсії згідно довідки ВАТ «Сквира - Авто» про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 12.03.2002 року № 94, починаючи з 01.01.2012 року по 15.06.2017 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач звернувся із відповідною заявою до Сквирського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області про здійснення йому перерахунку пенсії згідно довідки ВАТ «Сквира - Авто» про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 12.03.2002 року № 94, починаючи з 01.01.2012 року по 15.06.2017 року, з урахуванням вже виплачених сум, однак відповідач повідомив, що з 01.01.2012 року перерахунок здійснено за матеріалами пенсійної справи.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Київською обласною державною адміністрацією 29.09.1999 року, вкладка № 179538.

Позивачу встановлено І групу інвалідності, про що підтверджується посвідчення № 035795 серії Є від 08.02.2007 року та витяг із акту огляду МСЕК серії КИО І № 148245 від 14.09.2001 року.

Відповідно до експертних висновків Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 1160 від 23.06.1999 року та №781 від 26.06.2001 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: ХНМК ІІ ст., переважно в БББ з правосторонньою провідниковою недостатністю, вестибулярною дисфункцією, вираженим антено-неврологічним синдромом та інтелектуально-мністичним зниженням особистості на фоні атеросклерозу судин головного мозку та «М» анонімного Са епітеліального ґенезу в надключичні, пахвові лімфовузли зліва.

З трудової книжки серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач з 16.10.1984 року по 06.09.1986 року працював на Сквирському автомобільному підприємстві 11033, правонаступником якого є ВАТ «Сквира-Авто», на посаді водія.

У період з 02.05.1986 року по 04.05.1986 року ОСОБА_1 був задіяний у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою від 15.02.2018 року № 06-44-233, виданою Сквирською районною державною адміністрацією Київської області, актом Сквирського АТП-І3267 від 20.04.1991 року.

При цьому, рішенням Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року у справі № 2-7000/2001 встановлено факт того, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року включно в м. Чорнобиль та в с. Новошепеличі Чорнобильського району Київської області, і тривалість робочого часу становила 35 год. в зоні відчуження, з яких 4 год. - у м. Чорнобиль, та 31 год. - в с. Новошепеличі, тривалість робочого часу щоденно становила 17 год. 30 хв. в зоні відчуження.

На підставі вказаного рішення суду, позивачу ВАТ «Сквира-Авто» видано довідку від 12.03.2002 року № 94 про заробітну плату в зоні відчуження ЧАЕС, згідно якої йому було нараховано та виплачено 244 крб. 18 коп.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачу була призначена пенсія та протягом певного періоду здійснювалися нарахування та виплата такої пенсії з урахуванням довідки ВАТ «Сквира-Авто» від 12.03.2002 року № 94, проте у подальшому, розрахунок пенсії на підставі зазначеної довідки було припинено.

12.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою від № 571 про проведення перерахунку пенсії відповідно до довідки ВАТ «Сквира-Авто» від 12.03.2002 року № 94.

Листом від 30.06.2017 року № 30/1-01 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року у справі № 2-7000/2001 не містить зобов`язань щодо перерахунку пенсії, а тому підстави для обчислення пенсії за довідкою ВАТ «Сквира-Авто» від 12.03.2002 року № 94 відсутні.

Вищезазначене рішення відповідача було оскаржено позивачем у Сквирському районному суді Київської області.

Постановою Сквирському районному суді Київської області від 10.11.2017 року у справі № 376/2565/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 року, зобов`язано Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії згідно довідки ВАТ «Сквира-Авто» від 12.03.2002 року № 94 про заробітну плату в зоні відчуження в сумі 244,18 крб. відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 16.06.2017 року.

22.11.2018 року представник позивача повторно звернувся до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою № 463 від 22.11.2018 року, у якій просив повідомити про причини припинення виплати пенсії та провести її перерахунок відповідно до довідки ВАТ «Сквира-Авто» від 12.03.2002 року № 94.

Листом від 04.12.2018 року № 157/Щ-01 Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі наведеної вище довідки посилаючись на те, що перевіркою, проведеною територіальним органом Пенсійного фонду України, не підтверджено місце проведення позивачем робіт та кількість відпрацьованих ним годин в населених пунктах зони відчуження.

Вважаючи, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату за роботу в населених пунктах зони відчуження є протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Частиною 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1210 встановлено, що вказаний порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної цією особою за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках.

Згідно п.п.4 п. 3 даного Порядку № 1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Частиною 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Отже, розмір пенсії по інвалідності ставиться у залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Основною підставою для здійснення перерахунку пенсії особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, є довідка про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка видається підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Як убачається із матеріалів справи, довідку від 12.03.2002 року за № 94 про заробітну плату в зоні відчуження ЧАЕС, видано підприємством ВАТ «Сквира-Авто» на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року у справі № 2-7000/2001, а не на підставі первинних документів про оплату праці ОСОБА_1 .

22.11.2018 року представник позивача повторно звернувся до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою № 463 від 22.11.2018 року, у якій просив повідомити про причини припинення виплати пенсії та провести її перерахунок відповідно до довідки ВАТ «Сквира-Авто» від 12.03.2002 року № 94, відповідно до даних якої позивачу за період з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року була нарахована заробітна плата у загальному розмірі 244 крб. 18 коп.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Таким чином, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується стронами, рішенням Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року у справі № 2-7000/2001 встановлено факт того, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року включно в м. Чорнобиль та в с. Новошепеличі Чорнобильського району Київської області, і тривалість робочого часу становила 35 год. в зоні відчуження, з яких 4 год. - у м. Чорнобиль, та 31 год. - в с. Новошепеличі, тривалість робочого часу щоденно становила 17 год. 30 хв. в зоні відчуження.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи не міститься жодних первинних розрахункових документів про нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати в розмірі, зазначеному у довідці від 12.03.2002 року за № 94, оскільки вказана довідка видана на підставі рішення суду, а не на підставі первинних документів та з огляду на фактичну заробітну плату позивача, яка ним була отримана.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі довідки № 94, виданої 12.03.2002 року ВАТ «Сквира-Авто», зазначені в цій довідці дані не є підтвердженими первинними документами. Не підтвердження отримання позивачем таких складових заробітку відповідними первинними документами, не породжує правових підстав для здійснення перерахунку пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 358/1179/17 та від 18.10.2018 року у справі № 376/3114/17.

Таким чином, колегія суддів вважає, що довідка ВАТ «Сквира-Авто» про заробітну плату від 12.03.2002 року за № 94 не може бути належною підставою для перерахунку пенсії позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є правомірним, оскільки дані зазначені в довідці не підтверджені первинними документами.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.