Справа № 320/7001/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7001/18 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправною бездіяльністю та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо перерахунку та стягнення недоплаченої йому пенсії як інваліду 2 групи, потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011.

Крім того, просив зобов`язати Вишгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії щодо йому, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011, та здійснити перерахунок та виплатити йому пенсію, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011 - з урахуванням виплачених з листопада 2011 року сум.

Також просив визнати протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області стосовно виконавчого провадження та виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011, щодо ОСОБА_1 та зобов`язати Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області виконати постанову Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011, щодо ОСОБА_1

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо перерахунку та стягнення недоплаченої пенсії ОСОБА_1 , інваліду 2 групи, потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011.

Зобов`язано Вишгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії щодо ОСОБА_1 , відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4862/2011.

Зобов`язано Вишгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011 - з урахуванням виплачених з листопада 2011 року сум.

Визнано протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області - стосовно виконавчого провадження та виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011, щодо ОСОБА_1

Зобов`язано Управління державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області - виконати постанову Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011, щодо ОСОБА_1

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач - Вишгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Вказує, що Кабінет Міністрів України має достатні правові підстави врегулювати питання здійснення соціальних виплат та допомоги в межах фінансових ресурсів, передбачених законами України про державний бюджет на відповідні роки.

При цьому, для виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210 пенсійному фонду повинні бути виділені бюджетні асигнування для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством.

Відповідно, підстави для виплати пенсії в розмірах, встановлених постановою Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011 відсутні.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) НОМЕР_1 та копією вкладки № 609478 с до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 12).

Крім того, позивач є інвалідом II групи, що підтверджується витягом із Акту огляду МСЕК серії КИО-1 №035825 (а.с. 13).

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2012, задоволено зокрема позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області з 27.10.2010 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 перераховану основну пенсію, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 з 27.10.2010 перераховану додаткову пенсію, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплатити перераховану додаткову пенсію ОСОБА_1 з 27.10.2010 у розмірі 2 мінімальних заробітних плат та стягнути перераховану доплату як непрацюючим пенсіонерам, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням вже виплачених сум.

Пенсійним фондом проведено перерахунок та виплату позивачу пенсію як інваліду 2 групи, потерпілому в наслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії лише до листопада 2011 року, та з листопада 2011 року припинив виконувати постанову Іванківського районного суду Київської області.

У подальшому, 22.10.2018 позивач звернувся до Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з заявою, в якій просив поновити виплату пенсії відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011.

Листом від 01.11.2018 № 50/1-Т/1 управління повідомило позивача про те, що виплати, передбачені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі й розмір яких було встановлено на виконання судових рішень, у період дії постанов України, здійснюється у розмірах, визначених цими нормативними актами.

Крім того, 10.10.2018 позивач звернувся до Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою щодо внесення рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державною.

Листом від 31.10.2018 №Г-1838/02.2 виконавча служба надала відповідь позивачу, згідно якої Управлінням Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області здійснено перерахунок пенсії в повному обсязі на підставі постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів, як на причину невиконання покладених на державу зобов`язань, не може бути підставою для невиконання покладених на державу зобов`язань, та враховуючи, що відповідачі як суб`єкти владних повноважень не надали суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (надалі - Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 39 Закону №796-XII (в редакції що діла на момент призначення пенсії) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до статті 50 Закону №796-XII (в редакції що діла на момент призначення пенсії) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів IІ групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

У подальшому, Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України від 28 грудня 2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким, зокрема, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету ПФУ на 2011 рік (пункт 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»).

На виконання пункту 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» 6 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що оскільки 23 липня 2011 року набрала чинності постанова № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розмір додаткової пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають застосуванню лише до 23 липня 2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови № 745.

Таким чином, з 23 липня 2011 року чинним законодавством встановлено інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм пенсійного законодавства після 23 липня 2011 року висловлена Верховним Судом України у постанові від 2 червня 2015 року у справі № 21-317а15.

У подальшому, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2012 рік» (набрав чинності 01.01.2012), пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2013 рік» (набрав чинності 01.01.2013), пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2014 рік» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 №1622-VII, які набрали чинності 03 серпня 2014 року, установлено, що норми і положення статі 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у 2012 та 2013 роках виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, та у 2014 році виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VIII, пунктом 63 якого, зокрема розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення серед інших статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 50 Закону №796-XII (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 54 Закону №796-XII (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Таким чином, визначення порядку і розмірів виплат вказаним категоріям осіб делеговано Кабінету Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - Порядок №1210).

За правилами п.11 Порядку №1210 мінімальний розмір пенсії становить: 1) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: I групи інвалідності - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; III групи інвалідності - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» п. 13 Порядку №1210 викладено в новій редакції, згідно якого щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у розмірі, у тому числі, особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам ІІ групи у розмірі 379,6 гривні; та доповнено зазначений порядок п. 15-1, згідно якого особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» і «Про соціальний захист дітей війни», таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.

У силу вимог п. 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомоги, зокрема постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 частини першої ст. 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти КМУ, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011, зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області з 27.10.2010 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 перераховану основну пенсію, відповідно до ст. 54 Закону №796-XII у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених виплат, перерахувати та виплатити перераховану додаткову пенсію, відповідно до ст. 50 вказаного Закону у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених виплат. Крім того, зобов`язано здійснити перерахунок та виплатити перераховану додаткову пенсію ОСОБА_1 з 27.10.2010 у розмірі 2 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 39 Закону №796-XII з урахуванням вже виплачених сум.

У той же час, відсутність у постанові Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011 кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку не породжує у відповідача обов`язок довічно здійснювати виплату позивачу пенсії у розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням.

Такий обов`язок відповідача припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат, оскільки судове рішення ґрунтувалось на попередніх нормах, які втратили чинність. Дія такого судового рішення не може бути поширена на правовідносини після зміни правового регулювання, скільки це б призвело до порушення положень частини 2 статті 19 Конституції України.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 22.01.2019 (справа №281/667/17).

Крім того, постановою Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011 зобов`язано перерахувати і виплачувати основну та додаткову пенсії відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у відповідних розмірах, вказаних в цих статтях.

Відповідно, у разі зміни редакції статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач зобов`язаний діяти відповідно до запроваджених змін.

Також колегія суддів звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» з якої вбачається, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв`язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року за №2-а-4732/2011 виконано у повному обсязі, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції у цій справі підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправною бездіяльністю та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 - скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено10.06.2019