Справа № 340/1130/19
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року справа № 340/1130/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Фонд) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені,

В С Т А Н О В И В :

Фонд звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені у загальній сумі 25302,18 грн.

У позовній заяві зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не виконала норматив з працевлаштування осіб, котрі набули інвалідність.

Відповідач заперечила щодо задоволення позову, надіславши відзив на нього (а.с.26-27).

Пояснила, що подавала до центру зайнятості звітність про наявну вакансію для працевлаштування особи, котра набула інвалідність.

Стверджує, що особа з інвалідністю, яку направив для працевлаштування центр зайнятості, відмовилась від праці.

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, кількість робочих місць у ФОП ОСОБА_1 для забезпечення працевлаштування осіб, котрі набули інвалідність, відповідно 4% нормативу, який визначений приписами статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон), протягом 2018 року становила 1 одиницю.

Цією нормою права передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно звіту відповідача середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 11 осіб (а.с.7).

У звіті зазначено, що упродовж 2018 року не працювала особа, яка набула інвалідність.

Середньорічна заробітна плата в 2018 році становила 50063,64 грн.

Сума адміністративно-господарської санкції, яка визначена приписами статті 20 Закону, за невиконання нормативу із забезпечення працевлаштування інвалідів складає 25031,82 грн. (50063,64:2).

Станом на день звернення до суду ФОП ОСОБА_1 не сплатила адміністративно-господарські санкції.

Фонд нарахував відповідачу пеню за несвоєчасну сплату санкції у сумі 270,36 грн. (станом на 03 травня 2019 року) (а.с.8).

За інформацією центру зайнятості протягом 2018 року відповідачем подавалась звітність про наявну вакансію для працевлаштування осіб з інвалідністю. Направлено для працевлаштування особу, яка набула інвалідність, однак та відмовилась від праці (а.с.22).

Центром зайнятості надано суду копію звітності відповідача про попит на робочу силу (вакансії) (а.с.23).

Звітність подана 23 лютого 2018 року.

Центр зайнятості керувався цією інформацією протягом усього року.

Центр зайнятості сповістив суд, що відповідач брала участь у 3 ярмарках вакансій для осіб з інвалідністю (а.с.22).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, приписами статті 18 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приписами статті ж 19 Закону визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно приписів статті 20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Аналізуючи обставини справи, суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 не допустила порушення приписів статті 18 Закону, оскільки відзвітувала про наявність вільних вакансій та не відмовляла центру зайнятості у працевлаштуванні осіб, яким встановлена інвалідність.

Отже, у задоволенні позову належить відмовити.

Позивач поніс судові витрати в сумі 1921 грн.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей