Справа № 160/2513/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2019 року Справа № 160/2513/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Національної академії сухопутних військ ім. Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:
стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач), на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 155545 грн 50 коп.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем було подано рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії, у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, відтак, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Однак, заборгованість у розмірі 155545 грн 50 коп до теперішнього часу відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 13 травня 2019 року.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою від 13 травня 2019 року, розгляд справи було відкладено на 03 червня 2019 року.
Позивачем до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано клопотання, в якому позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та зазначив, що додаткових пояснень по суті позовних вимог, крім викладених у позовній заяві у нього немає та просить розгляд справи провести без участі його представника.
Представник відповідач в судове засідання надав відзив на адміністративний позов із спливом строку на його подання, в якому зазначено, що кошти які позивач просив стягнути на власну користь, підлягають стягненню на користь державного бюджету України на підставі п. 8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 та ч.4 ст.45 Бюджетного кодексу України. Крім того зазначили, що згідно з витягу з наказу № 264 від 16.10.2018р, контракт з відповідачем було розірвано за підпунктом «ж» пункту 2 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тобто за підстави систематичного невиконання умов контракту військовослужбовцем, однак Порядком № 964 не передбачено обов`язку відшкодування витрат пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ в разі розірвання контракту за підставою систематичного невиконання умов контракту військовослужбовцем - п.п. «ж» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Даний порядок регулює механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість. Крім того, позивач посилаючись на п.13 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міноборони України від 07.06.2018р №260 вважає, що грошове забезпечення не підлягає відшкодуванню. Також, зазначив, що з витягу з наказу №264 від 16.10.2018 року, який був наданий позивачем вбачається, що курсант ОСОБА_1 постійним та службовим житлом не забезпечувався, а відтак стягнення з нього витрат на комунальні послуги неправомірне. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи в поряд письмового провадження.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Таким чином, суд приходить до висновку продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України - не пізніше закінчення строків розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що наказом начальника Національної академії №45-КС від 05.08.2017 року ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Наказом №204 від 15.08.2017 старшого солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення, а з вечора 15.08.2017 - на котлове забезпечення.
Також 15.07.2017 року між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, який набрав чинності 15.08.2017 року.
16.10.2018 курсантом ОСОБА_1 подано рапорт про відрахування у зв`язку з небажанням навчатися та із зобов`язанням відшкодування вартості витрат пов`язаних з утриманням.
На підставі вказаного рапорту наказом начальника НАСВ №128-КС від 16.10.18 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) в ЗСУ, відраховано з числа курсантів другого курсу та звільнено з військової служби у запас за пп. «ж» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом №264 від 16.10.2018 року виключено зі списків особового складу НАСВ та всіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення - з 17.10.2018 року, вказано відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 за період з 15.08.2017 по 16.10.2018 року в сумі 155545 грн 37 коп.
Із вказаним розрахунком ОСОБА_1 був ознайомлений 16.10.2018 року, та зобов`язався його сплатити на рахунок Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до 16.11.2018 року з відміткою «не згідний» «не розумію» (а.с. 20).
Вирішуючи спір по суті суд, беручи до уваги наведене вище, виходить з наступного.
Згідно з п. 1.3 Положенням «Про вищі військові навчальні заклади» затвердженого наказом Міністерства оборони України від 27.05.2015 року №240, вищий військовий навчальний заклад (далі - ВВНЗ) - вищий навчальний заклад державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації військових фахівців для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність.
Відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 23.11.2018 року №599 затверджено Статут Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, яким визначено, що НАСВ є вищим навчальним закладом.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч. 1,4,6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. До видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Тому, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України, особа проходить військову службу, що у розумінні положень чинного законодавства України належить до публічної.
Пункт 2 Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.08.2016 №400 вказано, що відповідно до Бюджетного кодексу України та Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" формування спеціального фонду військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснюється за рахунок власних надходжень.
п.1.1.1 Переліку власних надходжень бюджетних установ Міністерства оборони України за групами та видами надходжень зазначеного Положення визначено, що відшкодовані курсантами та особами офіцерського складу витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також звільнення з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу надходять до спеціального фонду.
Згідно з ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону,, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
З метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній прикордонній службі України, Управлінню державної охорони України, Службі безпеки України та Державній спеціальній службі транспорту України (далі - міністерства) витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу, у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ розроблено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затверджений Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534.
Відповідно до Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964, визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ( 2232-12 ) витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.
Згідно з п.3 вказаного Порядку, Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Відповідно п.6 Порядку Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює відповідні функції держави у спірних відносинах, а Академія є органом державної влади на місцях у сфері оборони, являється бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Академії, виключно на утримання курсантів.
Враховуючи вищезазначене, позивач має право звертатися з даним позов та стягувати кошти на свою користь, оскільки Академія є органом державної влади на місцях у сфері оборони, а доводи відповідача безпідставні.
Відповідно до п.1 Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, курсант ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно- правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання) , і добровільно бере на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Посилання відповідача на Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міноборони України від 07.06.2018р №260, як підставу для не відшкодування грошового забезпечення є безпідставні, оскільки вказаний Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, та не може бути застосований до відповідача.
Суд зауважує, Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 є спеціальним законом, який підлягає застосування до вказаних правовідносин.
Як було встановлено судом, утримання відповідача у Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного здійснювалось шляхом здійснення грошового та продовольчого забезпечення.
Відповідно до пункту 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки - розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.
Доводи відповідача про те, що у витягу з Наказу № 264 від 16.10.2018 року є посилання на підпункт «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", але вказаний підпункт «ж» не передбачає обов`язку відшкодування витрат пов`язаних з утриманням курсантів, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач вказаний наказ у встановлений законом строк не оскаржив.
Крім того, із вказаного наказу вбачається, що контракт розірвано у зв`язку з небажанням курсанта ОСОБА_1 продовжувати навчання про, що останнім було подано рапорт, а відтак не звільняє його від відшкодування витрат. (а.с. 17).
Разом з тим, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, інших доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у вищому військовому навчальному закладі Збройних Сил України - Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, в межах заявлених позовних вимог, суду не надав.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вимоги ч. 1 ст.77 КАС України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Беручи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судовий збір на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного стягненню із відповідача не підлягає.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев