Справа № 128/764/19
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/764/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі :

головуючого - судді Ганкіної І.А.

за участю секретаря судового засідання Жигарової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Нагорного Романа Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.03.2019 року, серії ДПО18 № 467639,-

У С Т А Н О В И В :

Позивач по справі ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Нагорного Романа Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 467639 від 15.03.2019 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 1 Житомирського відділення поліції старшим лейтенантом поліції Нагорним Р.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити .

У своєму адміністративному позові ОСОБА_1 посилається на те, що 15.03.2019 року він здійснював рух на транспортному засобі на об`їзній дорозі в м. Житомирі. Здійснюючи рух, бачив як на узбіччі дороги перебував поліцейський автомобіль, однак наявність поліції не виникало у нього ніякого занепокоєння, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху.

Зазначає, що так як перед його автомобілем рухався інший автомобіль зі швидкістю менше 30 км, який був перешкодою для руху тому він змушений був його обігнати, перетнувши суцільну лінію, що передбачено Правилами дорожнього руху. Після цього він, був зупинений працівниками поліції по причині того, що він «перетнув суцільну лінію».

Однак, намагаючись пояснити , при цьому візуально показав автомобіль, який попереду нього рухався зі швидкістю 30 км/год., та який ще продовжував рухатись під час їхньої розмови, в зв`язку з чим йому необхідно було його обігнати, однак правил дорожнього руху він не порушував. Для цього він, ОСОБА_1 запропонував поліцейському переглянути разом відеозапис, проте, останній повідомив його, що він розцінює це як відмова з першого разу пред`явити документи на вимогу поліцейського та вчинення непокори поліцейському.

ОСОБА_1 заперечував проти того, що він не надав документи, чи не підкорювався поліцейському, оскільки на його вимогу надав зі своїх рук документи, а саме посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс, при цьому сказав, що нічого не порушував і запропонував на перегляді відеозапис. Інспектор переписав дані з документів, відлучився до службового автомобіля та хвилин через 10, повернувшись до нього, сказав: «Можете їхати, штраф прийде за адресою проживання!».

На запитання ОСОБА_1 : «Який ще штраф, я ж нічого не порушував!», поліцейський нічого не сказав, пішов до свого автомобіля і поїхав.

Позивач стверджує, що відповідач під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не дотримався вимог Інструкції, чим порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, аргументи щодо відсутності жодного правопорушення з його боку поліцейський до уваги не взяв, розглянув справу без його участі, при цьому місце її розгляду не повідомляв, чим грубо порушив його законні права, зокрема право надавати пояснення по суті порушення, право заявляти клопотання, право на захист гарантоване Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідач взагалі не роз`яснював, що відносно нього розглядається справа про адміністративне правопорушення, не роз`яснював йому його процесуальних прав передбаченихст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, постанову на місці зупинки не оголошував та не пропонував її отримати. Крім того, в порушення вимог ст. 283 ч.3 КУпАП до постанови не додано відеозаписів порушення ПДР з його боку та відомостей щодо технічного засобу, який мав би здійснюватися відеозапис; йому не було надано часовий інтервал достатній для підготовки захисту та залучення його захисника до участі у справі, жодних пояснень від нього відповідач не отримував і не пропонував їх отримати з приводу обставин зазначених в оскаржуваній постанові.

Таким, чином на думку позивача по справі ОСОБА_1 , аргументи щодо відсутності жодного правопорушення з його боку поліцейський до уваги не взяв та виніс без його відома та його присутності незаконну постанову про накладення на нього стягнення без наявності складу адміністративного правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення не вручено на місці зупинки, а направлено поштою, яку позивач 22.03.2019 року виявив в поштовій скриньці за адресою проживання. При цьому, внизу постанови в гр.10 «Копію постанови отримано» вказано «Відмовився».

Враховуючи вказане, позивач просить поновити строк на оскарження постанови серії ДПО18 № 467639 від 15.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вказані адміністративні правопорушення; скасувати вищевказану постанову, оскільки постанова складена при відсутності доказів по справі та з порушеннями вимог ст.ст. 251, 280, 283 КУпАП, а також просить закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести в його відсутність, вимоги позову підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві просив їх задовольнити.

Відповідач поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 1 Житомирського районного відділення полці Житомирського відділу поліції ГУНП у Житомирській області лейтенант поліції Нагорний Р.В. у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся двічі у встановленому порядку судовою повісткою із рекомендованими повідомленнями, які повернулися із відміткою про отримання судової повістки. про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі належних в матеріалах справи доказів.

Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 128 КК України, визнав можливим розглянути справу у відсутність відповідача поліцейського Нагорного Р.В..

Відповідно до ч. 3 ст.194 КАС України судовий розгляд адміністративної справи здійснювався у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

П. 1 ч.1 ст.20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідачем не надано суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим, справу розглянуто на підставі наявних у ній матеріалів, які надані позивачем.

Позивачем надано копію оскаржуваної постанови серії ДПО18 № 467639 від 15.03.2019 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 15.03.2019 року о 17 год.40 хв. керував транспортним засобом, марки Мерседес Бенц, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив розмітку проїзної частини доріг; порушив правила користування ременями безпеки; не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліс. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, 121 ч.5 ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, жодних доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, 121 ч.5 ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідачем не надано, хоча судом випробовувалися матеріали справи про адміністративне правопорушення, в разі заперечення відповідача проти позову.

Так, щодо порушень позивачем ч.1 ст.122 КУпАП, а саме здійснення обгону автомобіля, який рухався зі швидкістю менше 30 км/год, що дозволяється правилами ДПР України .

Відповідно до Розділу 34 Правил дорожнього руху: «лінія 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах;

Відповідно до Розділу 34 «Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для ... обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год».

Тобто, при здійсненні обгону автомобіля, який рухався зі незначною швидкістю, менше 30 км/год. водій має повне право перетнути суцільну лінію 1.1 ПДР, що передбачено Розділом 34 Правил дорожнього руху.

Крім того, щодо ч.1 ст.126 КУпАП, то як було зазначено в постанові поліцейським про ніби то відмову ОСОБА_1 надати на вимогу поліцейського документи, не відповідає дійсності, оскільки якби водій не пред`явив інспектору документи, то він не зміг би скласти надалі постанову, оскільки йому не було відомо ні його прізвища ні адреси тощо. За номерним знаком автомобіля такі дані встановити неможливо.

Таким чином, зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

З копії оскаржуваної постанови вбачається, що висновок про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зроблені без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, не надана оцінка запереченням позивача щодо вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідачем суду не надано жодних доказів того, що позивачем було порушено Правила дорожнього руху, а саме не надано доказів щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, однак відео з нагрудної камери інспектора суду не надано.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 5 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Однак, відповідач, який був двічі належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направив обґрунтованих заперечень проти заявлених позовних вимог.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив вказані правопорушення, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачені ч. 1 ст. 122 , ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Крім того, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, суд приходить до висновку, що слід скасувати постанову серії ДПО18 № 467639 від 15.03.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 , ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання поновлення строку звернення до суду, суд виходить з тих міркувань, що його слід поновити, оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивачу постанову по справі про адміністративне правопорушення під час її складання вручено не було, отримав він її по пошті лише 22.03.2019 року. Доказами отримання позивачем постанови 22.03.2019 року є поштовий конверт з штампом відправника (Житомирського районного відділення поліції) з штампом відділення Укрпошти датованим про надходження листа на відділення 19.03.2019, а також витяг з реєстру поштових відправлень, в якому зазначено про отримання ОСОБА_1 поштового конверту 22.03.2019 року. Тобто підтверджена доказами дата отримання оскаржуваної постанови є 22.03.201 року, що і стало причиною пропущення строку на її оскарження, а отже строк на оскарження постанови є пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, тому його слід поновити.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 72-79, 205, 241-246, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити строк звернення до суду.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 15.03.2019 року

серії ДПО 18 №467639 про накладення адміністративного стягнення, винесену

Поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 1 Житомирського

районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в

Житомирській області Нагорним Романом Валерійовичем відносно

ОСОБА_1 за ч. 1 ст..122, ч..5 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП і накладене

на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст..122, ч..5 ст.121, ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Ганкіна