Справа № 809/1625/14
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" червня 2019 р. справа № 809/1625/14
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитюка Р.В.,
за участю секретаря судового засідання - Костюк О.С.,
представника позивача - Гуменяка Б.С.,
представника відповідача - Федишин О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1
до відповідача: Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу безпідставно донараховано суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем та штрафними санкціями на загальну суму 153158,80 грн. Вважає безпідставними висновки податкового органу щодо наявності порушення з боку позивача п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, а саме не оподаткування отриманого доходу у вигляді додаткового блага, оскільки анулювання (прощення) ПАТ "УкрСибБанк" заборгованості в сумі 737100,23 грн. згідно договорів про надання споживчого кредиту, не є тотожним отриманому додатковому благу, котре згідно положень ПКУ має бути оподаткованим. Вказану позивачем суму ПАТ "УкрСибБанк" списано за рахунок резерву, як безнадійну заборгованість з урахуванням суми основної заборгованості перед банком та нарахованих доходів, тому відповідачем безпідставно донараховано суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб та нараховано штрафну санкцію, згідно оскаржуваного податкового рішення. Крім того в порушення вимог п.79.2 ст.79 ПК України відповідач не надіслав платнику податків копії наказу та повідомлення про початок документальної позапланової невиїзної перевірки, у відповідача не виникло права розпочинати проведення такої перевірки, а її фактичне проведення свідчить про грубе порушення вимог чинного законодавства.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 у справі №809/1625/14 без змін.
Постановою Верховного Суду від 26.02.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 у справі №809/1625/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Справа №809/1625/14 надійшла на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 30.04.2019, згідно штампу відділу документального забезпечення канцелярії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 призначено справу до судового розгляду (т.2, а.с. 233-234).
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 24.05.2019 (т.2, а.с. 240-243). У відзиві представник відповідача зокрема зазначила, що громадянкою ОСОБА_1 на час перевірки декларацію про майновий стан і доходи за 2014 не подано, податок на доходи фізичних осіб з отриманих в 2014 доходів не сплачено. Згідно положень п.120.1 ст. 120 Податкового кодексу неподання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафних санкцій за кожне таке неподання. Крім того в постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №809/1625/14 не виникає сумнівів щодо обов`язку сплати даних податків. Проте, суд вказує на обставини щодо обізнаності контролюючого органу про реєстрацію та проживання позивача. Зазначає, що відповідно до ст. 16 ПКУ платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання. Оскільки ОСОБА_2 не повідомила контролюючий орган про зміну місця проживання, відповідно матеріали надсилалися на адресу наявну в базі даних контролюючого органу. Просила відмовити у задоволенні позову повністю.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалася.
07.06.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом винесено ухвалу, якою замінено неналежного відповідача Державну податкову інспекцію у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на належного, а саме Головне управління ДФС в Івано-Франківській області.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечила з підстав наведених в заперечені на адміністративний позов.
Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази та інші матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.
Підставою для винесення оскаржуваного рішення слугувало те, що ОСОБА_1 не подала податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік та відповідно не відобразила отримані від АТ "Укрсиббанк" доходи у вигляді додаткового блага в розмірі 737 100,23 грн., на підставі рішення банківської установи про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивачем не нараховано та не сплачено податку з доходів фізичних осіб в розмірі 122 731,84 грн. основний платіж, в т.ч. 30 852,96 грн. штрафні санкції.
Відповідно до інформації яку надало ПАТ "Укрсиббанк" ОСОБА_1 було виплачено (нараховано) доходи, що відображені банком у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за ознакою доходу "126" за 4 квартал 2012 року. Доходи нараховано у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, з врученням боржнику відповідного повідомлення про таке анулювання (прощення) боргу та включення суми анульованого боргу до Податкового розрахунку за формою 1 ДФ за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.
У постанові від 26.02.2019 Верховний Суд зокрема зазначив, що судами не враховано те, що нормами Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення перевірок, в тому числі документальних невиїзних. Лише їх дотримання може бути підставою для висновку про законність такої перевірки.
Враховуючи викладене, суд зазначає наступне.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник податків може бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (пункт 42.2 статті 42 Кодексу).
Згідно підпункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (абзац 4 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Кодексу).
Підпункт 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
Згідно пункту 78.4 статті 78 Кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Пунктом 79.1 статті 79 Кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (пункт 79.2 статті 79 Кодексу).
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 Кодексу).
Пунктом 164.1 статті 164 Кодексу визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Абзац "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу визначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
З врахуванням викладено суд зазначає, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а отже з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.
Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.
Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.
Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Як встановлено судом, контролюючим органом 30.12.2013 направлялися ОСОБА_1 повідомлення про запрошення, повідомлення про проведення перевірки, а також копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за адресою вул. Г. Хоткевича, 54, АДРЕСА_1 . 355, а податкову вимогу направлено за адресою вул. Г. Артемовського 7А, м. Івано-Франківськ. (т.1, а.с. 34-37, 87-88).
Згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 05.03.2003, місце проживання фізичної особи-підприємця Люльки Оксани Ярославівни, АДРЕСА_2 А.(т.1, а.с. 97).
Враховуючи наведене, просить повідомити хто отримував даний рекомендований лист і хто розписався в журналі отримання рекомендованих відправлень (т.1, а.с. 90).
Згідно пояснення начальника 2-ВПЗ ОСОБА_5 та листоноші ОСОБА_6 вказаний адресат проживає за адресою АДРЕСА_3 куди і був доставлений лист після вияснення адреси проживання.
Листоноші ОСОБА_6 вказано на допущену помилку, начальнику 2-ВПЗ ОСОБА_5 зобов`язано посилити контроль за роботою підлеглих працівників (т.1, а.с. 89).
Висновок контролюючого органу, що саме посилання позивача на порушення процедури направлення наказу та повідомлення про проведення перевірки не може слугувати підставою для визнання документальної позапланової невиїзної перевірки незаконною, не ґрунтується на нормах податкового законодавства, якими регулюється процедура призначення та проведення перевірок.
Суд зазначає, що контролюючим органом порушено процедуру повідомлення позивача про призначення та початок проведення перевірки позивача як фізичної особи, зокрема, незважаючи на отриману інформацію УДМС в Івано-Франківській області, направлення такого повідомлення за адресою, що не являється адресою місця проживання позивача, а за адресою вказаною ОСОБА_1 в податковій декларації, як фізичною особою-підприємцем. Окрім того, в порушення вимог податкового законодавства контролюючим органом розпочато перевірку відносно позивача до отримання відомостей поштового зв`язку щодо своєчасного повідомлення ОСОБА_1 . про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, про отримання наказу про її проведення.
Поряд з цим, необхідно зазначити, що контролюючий орган не позбавлений права щодо проведення відповідної перевірки позивача за умови дотримання вимог податкового законодавства.
Суд погоджується з посиланням відповідача, що анульована основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу.
З урахуванням встановлених в справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки контролюючим органом було порушено процедуру повідомлення позивача про проведення перевірки, що в свою чергу виключає правові наслідки такої, зокрема прийняття податкового повідомлення рішення за її результатами.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 15 травня 2018 року (справа № 809/1578/17).
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 23 липня 2002 року в справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд приходить до переконання, що спірне податкове повідомлення - рішення слід визнати протиправним та скасувати.
Підсумовуючи вищенаведене, позовні вимоги є такими, які підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Микитюк Р.В.

Рішення складене в повному обсязі 12 червня 2019 р.