Справа № 2040/8057/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 червня 2019 року

Київ

справа №2040/8057/18

адміністративне провадження №К/9901/15700/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г., -

під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за його позовом до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ) Ачкасова Віктора Миколайовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати протиправними і незаконними дії та рішення ГУ ПФУ прийняті під час здійснення перерахунків пенсії з 01 січня 2016 року та з 01 травня 2016 року, наслідками яких є позбавлення позивача, колишнього працівника старшого начальницького складу ОВС УМВСУ в Харківській області набутого права власності на призначену з 28 листопада 2005 року «за вислугу років» пенсію з її невід`ємними складовими розрахунковими частинами - складу заробітку (грошового забезпечення), що відображений в грошовому атестаті від 06 грудня 2005 року № 251 з якого обчислюється основний розмір пенсії, шляхом перепризначення як військовослужбовцю з присвоєнням військового звання «за вислугу років» нової пенсії з її недостовірними невід`ємними складовими розрахунковими частинами - зниженим складом заробітку (грошового забезпечення) з недостовірними додатковими видами в безпідставно знижених розмірах з якого обчислено знижений основний розмір пенсії та визнати набуте право на перерахунок основного розміру пенсії з 01 січня 2016 року з урахуванням підвищення розмірів: посадового окладу в сумі - 2700 грн, окладу за спеціальне звання в сумі - 2000 грн, відсоткової надбавки за вислугу років 40 %, що передбачено схемами додатків № 1, № 4, № 11, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 і зобов`язати ГУ ПФУ поновити з 01 січня 2016 року в повному обсязі набуте право власності на свій склад заробітку відображений в грошовому атестаті від 06 грудня 2005 року № 251 та здійснити станом на 01 січня 2016 року перерахунок основного розміру пенсії обчисленої з дійсного складу заробітку (грошового забезпечення) з урахуванням підвищення розмірів посадового окладу - 2700 грн; підвищення посадового окладу на 50 %; окладу за спеціальне звання - 2000 грн; відсоткової надбавки за вислугу років 40 %; надбавки 100 %; надбавки за особливі умови служби 50 %; надбавки за безперервну службу 50 %; надбавки за таємність (роботу в умовах режимних обмежень) 15 %; доплати від пенсії 50 %; премії 33,3 % і виплачувати основний розмір пенсії у розмірі 65 % визначеної суми складу заробітку (грошового забезпечення) з підвищенням індексації у повному обсязі та виплатити різницю в пенсії за минулий час з 01 січня 2016 року однією сумою без застосування розстрочки виплати.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 28 листопада 2018 року відмовив у задоволенні позову.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 25 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Позивач не погодився із цими рішеннями і звернувся із касаційною скаргою про їх скасування.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., касаційна скарга передана судді-доповідачу.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено, що предметом розгляду в цій справі є право на перерахунок пенсійних виплат.

Таким чином, спір у даній справі виник з приводу оскарження фізичною особою дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо перерахунку пенсійних виплат.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав для задоволення заявлених у ній вимог, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про таке.

Частиною третьою статті 3 КАС передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС віднесена до справ незначної складності.

Отже, судові рішення, ухвалені у справах незначної складності, підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Покликання у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно чи винятково значимих.

Характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі № 2040/8057/18, як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09 жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за його позовом до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Судді: А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко