Справа № 826/11330/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

03 червня 2019 року №826/11330/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянув в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомНаціонального антикорупційного бюро України
до треті особиВищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області ОСОБА_5 ОСОБА_6
провизнання протиправними та скасування рішень від 14.07.2017 №VII-024/2017, від 14.07.2017 №VII-025/2017 та від 24.02.2017
за участі:

представника позивача - Сотника А.М. ,

представника відповідача (Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України) - Христової М.М. ,

представника відповідача (Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області) - Коваля О.П.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 03 червня 2019 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національне антикорупційне бюро України звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області про визнання протиправними та скасування рішень від 14.07.2017 №VII-024/2017, від 14.07.2017 №VII-025/2017 та від 24.02.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Національної асоціації адвокатів України не надано належної оцінки доказам та доводам детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу Національного антикорупційного бюро України Полховської Надії Миколаївни щодо не дотримання правил адвокатської етики адвокатами ОСОБА_5. та ОСОБА_6 при здійсненні захисту своїх підзахисних - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Так, позивач наголосив на тому, що зазначені адвокати в судовому засіданні склали з себе повноваження захисників підозрюваних - ОСОБА_3., ОСОБА_4. та покинули зал судового засідання, що на думку позивача, є свідченням того, що адвокати порушили основні засади здійснення адвокатської діяльності, а відтак рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 24.02.2017 та рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України від 14.07.2017 №VII-024/2017 та від 14.07.2017 №VII-025/2017 є протиправними та підлягають скасуванню.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області проти позову заперечила, зазначивши те, що в діях адвокатів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не вбачається порушень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики, а тому відсутні підстави для притягнення адвокатів до дисциплінарної відповідальності, відтак рішення від 24.02.2017 про закриття дисциплінарних справ проти адвокатів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є правомірними.

Представник Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України проти задоволення позову також заперечував, мотивуючи тим, що зазначені в скаргах порушення адвокатами ОСОБА_5. та ОСОБА_6 . вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики не знайшли свого підтвердження. Також, наголошено на тому, що підзахисні адвокатів теж заперечували проти скарг детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу Національного антикорупційного бюро України та в письмових поясненнях зазначили, що на той момент вчинені дії адвокатів були єдиними належними способами захисту їх порушених прав в судовому засіданні.

ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що оскаржувані рішення є обґрунтованими та прийнятими у відповідності до вимог чинного законодавства. Також, наголосив, що статтею 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачене право на оскарження рішення у дисциплінарній справі виключно адвокатом чи особою, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, в той час як до суду звернулось Національне антикорупційне бюро України, яке не є ні адвокатом, ні особою, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

ОСОБА_5. письмових заперечень проти позову не надав.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Під час судового розгляду справи судом витребовувались додаткові докази, розгляд справи відкладався, також судом оголошувалась перерва в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2018 №826/11330/17 позовну заяву Національного антикорупційного бюро України було залишено без розгляду у зв`язку з пропущенням строків звернення до суду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2018 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2018 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2018, адміністративну справу №826/11330/17 прийнято до розгляду та продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду адміністративної справи №826/11330/17 по суті.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Детектив Першого підрозділу детективів Головного підрозділу Національного антикорупційного бюро України Полховська Надія Миколаївна в серпні 2016 року звернулась до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва із скаргами щодо вчинення адвокатами ОСОБА_5. та ОСОБА_6 дій, що містять ознаки дисциплінарного проступку.

Зазначені скарги скеровані Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Національної асоціації адвокатів України до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області рішеннями від 24.02.2017 закрила дисциплінарні справи відносно адвокатів ОСОБА_5. та ОСОБА_6.

Детектив Першого підрозділу детективів Головного підрозділу Національного антикорупційного бюро України Полховська Надія Миколаївна не погоджуючись із рішеннями Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області від 24.02.2017 звернулась із скаргами до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України.

За результатами розгляду скарг детектива Головного підрозділу Національного антикорупційного бюро України Полховської Надії Миколаївни, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України прийняла рішення від 14.07.2017 №VII-024/2017 та від 14.07.2017 №VII-025/2017 про відмову в задоволенні скарг.

Національне антикорупційне бюро України не погоджуючись із рішеннями Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України від 14.07.2017 №VII-024/2017 та від 14.07.2017 №VII-025/2017, а також рішеннями Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 24.02.2017 звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Вказані спірні відносини регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правилами адвокатської етики, затверджених Установчим З`їздом адвокатів України 17.11.2012 та Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, яке затверджене рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 №120 (із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 30.07.2015 №86).

Згідно статті 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Рішення у дисциплінарній справі приймається за відсутності адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який проводив перевірку відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, не бере участь у голосуванні.

Рішення оголошується на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Копія рішення надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.

Відповідно до частини восьмої статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Пунктом 60 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, яке затверджене рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 №120 (із змінами та доповненнями) (далі - Положення) визначено, що винесене дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури рішення у дисциплінарній справі за результатами розгляду заяви (скарги) може бути оскаржене до Вищої кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури або до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття лише адвокатом, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, або особою, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, чи їхніми представниками, з дотриманням вимог, визначених пунктами 36.1., 36.2., 36.3., 36.4., 36.5. цього Положення. Оскарження такого рішення не зупиняє його дії. Вказаний строк на оскарження рішення до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути поновлено за рішенням цієї Комісії згідно заяви скаржника про поважність причин його пропуску. Порушення (пропущення/пропуск) строку на оскарження рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин є підставою для залишення скарги без задоволення.

З матеріалів дисциплінарних справ №126/16 (щодо ОСОБА_6 ) та №124/16 ( ОСОБА_5 ) вбачається, що вони порушені за скаргою детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу Національного антикорупційного бюро України Полховської Надії Миколаївни.

Суд відхиляє посилання третьої особи - ОСОБА_6 на те, що в силу приписів статті 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у Національного антикорупційного бюро України були відсутні правові підстави для звернення до суду з даним позовом, оскільки останній не був особою, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

Питання наявності у Національного антикорупційного бюро України адміністративної процесуальної правосуб`єктності вирішено в судовому засіданні 27.11.2017. В силу приписів статей 5, 10 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" Національне антикорупційне бюро України визнано належним позивачем у справі.

Що стосується правомірності спірних рішень Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України від 14.07.2017 №VII-024/2017 та від 14.07.2017 №VII-025/2017, рішень Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 24.02.2017 від 24.02.2017, то необхідно зазначити наступне.

Пунктом 49 Положення визначено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про: 1) притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення; 2) закриття дисциплінарної справи.

Так, матеріали справи свідчать, що рішеннями Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 24.02.2017 закрито дисциплінарні провадження відносно адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які, в свою чергу, залишені без змін рішеннями Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України від 14.07.2017 №VII-024/2017 та від 14.07.2017 №VII-025/2017.

Згідно доводів позивача, основною підставою для звернення до відповідачів із скаргами слугувала відмова адвокатів від представлення інтересів підозрюваних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Поряд з цим, як вбачається з пояснень третіх осіб в межах дисциплінарних проваджень, за результатами яких було винесено оскаржувані рішення, адвокати діяли виключено в інтересах підзахисних, дії адвокатів були вчинені відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», частини шостої статті 55 Конституції України, відповідають вимогам та правилам Адвокатської етики та присязі адвоката, вчинені виключно в інтересах клієнта.

Так, відповідно до статті 8 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З`їздом адвокатів України 17.11.2012 (в редакції на час представлення інтересів підозрюваних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), у межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнтів перед своїми власними інтересами, інтересами колег, партнерів, співробітників, законних представників клієнтів або їх опікунів, піклувальників та інших осіб, а також перед будь-якими іншими міркуваннями; адвокат повинен поважати свободу вибору клієнтом захисника, представника чи особи, яка надає йому правову допомогу, і ні до прийняття доручення, ні в процесі його виконання не вчиняти перешкод у реалізації цієї свободи.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Так, за твердженнями адвокатів ОСОБА_5., ОСОБА_6., наданими в межах відповідних дисциплінарних проваджень, їх підзахисний в особі ОСОБА_3., під час здійснення судового засідання 25.06.2016 перебував у лікарні непритомному стані, що демонструвалось у залі судового засідання, при цьому, на час втрати свідомості ОСОБА_3 спілкувався лише з одним адвокатом - ОСОБА_11 і лише в межах кримінального провадження №0000002, а по кримінальному провадженню №0000201, по якому ОСОБА_3 був повторно затриманий, останній підозру не отримував.

За посиланням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з огляду на тяжкий стан здоров`я підзахисного під час судового засідання 25.06.2016, адвокати не мали можливості спілкування з ним та узгодження правової позиції та стратегії захисту.

Відповідачі при прийнятті оскаржуваних рішень зазначили, що не вбачають в діях адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одноразових грубих порушень Правил адвокатської етики.

Поряд з цим, суд не бере до уваги посилання Національного антикорупційного бюро України на висновок експерта №133-2016/о, як на підтвердження симулювання ОСОБА_3 наявності у нього проявів захворювання, оскільки даний висновок було зроблено за результатами обстеження ОСОБА_3 , з 07.07.2016 по 18.07.2016, поза межами періоду, якій був висвітлений у скарзі детектива, висновок не зазначений в первинній скарзі детектива.

В матеріалах справи також наявна копія акта, складеного адвокатом ОСОБА_6 щодо неможливості продовження слухання справи без участі підозрюваного ОСОБА_3

Суд бере до уваги той факт, що складання вказаного акту не суперечить вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки статтею 20 вказаного Закону передбачено право адвоката вчиняти будь-які дії, не заборонені законом необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_6. при складанні даного акту керувався інтересами клієнта, оскільки, з огляду на стан останнього, його фізичне самопочуття унеможливлювало його участь у судовому засіданні та надання пояснень, що в свою чергу зводило нанівець виконання адвокатами своїх професійних прав та обов`язків, представляючи інтереси підзахисного.

Крім того, на час, коли вказані події мали місце, офіційного медичного чи експертного висновку щодо стану здоров`я ОСОБА_3 про його спроможність чи неспроможність брати участь у судовому засіданні та усвідомлювати те, що відбувається навколо не було, у зв`язку з чим, адвокати керувалися виключно Правилами адвокатської етики.

Відповідно до пункту 98 остаточного рішення Європейського суду з прав людини від 31.01.2014 (справа «Тарасов проти України» (case of Tarasov v. Ukraine), заява №17416/03/) «право обвинуваченого за статтею 6 Конвенції на ефективну участь у судовому розгляді його справи включає в себе не лише право відвідувати, але й також чути та розуміти хід провадження. Властиві самому поняттю змагального провадження, ці права можуть бути виведені з права обвинуваченого, зокрема зазначеного у пункті 3 статті 6 Конвенції «захищати себе особисто». «Ефективна участь» у цьому контексті означає, шо обвинувачений розуміє загалом характер провадження та ступінь важливості предмету спору для нього, включаючи обсяги будь-яких санкцій, що можуть бути застосовані. Він також повинен мати можливість пояснити захисникам свою версію перебігу подій, вказати на усі свідчення, з якими він не погоджується, та повідомити про будь-які факти, що мають бути наведені на його захист. Обставини справи можуть вимагати Договірних держав вжиття позитивних заходів для надання обвинуваченому можливості брати ефективну участь у судових засіданнях (див. рішення від 23 лютого 2012 року у справі «Г проти Франції» (G. v. France), заява №27244/09, п. 52, з подальшими посиланнями).»

Відповідно до пункту 99 вказаного рішення Європейського суду з прав людини, «Суд зазначає, що за обставин цієї справи національні органи влади були добре обізнані щодо проблем зі станом здоров`я заявника і ці міркування вимагали, щоб національний суд відклав провадження у справі... Ці обставини вимагали, щоб суд першої інстанції серйозно поставився до стану здоров`я заявника та вжив розумних організаційних заходів для визначення, чи він міг брати ефективну участь у провадженні (див. ухвалу щодо прийнятності від 9 лютого 2010 року у справі «Пильнев проти Росії» (Pylnev v. Russia), заява № 3038/03).»

Відповідно до пункту 100 цього ж остаточного рішення Європейського суду з прав людини «...погіршення його здоров`я було несумісним з принципом рівності сторін провадження та серйозно послабило його право захищати себе особисто.»

Згідно з пунктом 101 остаточного рішення Європейського суду з прав людини «Із нього випливає, що було порушення пункту 1 та підпункту «с» пункту 3 статті 6 Конвенції щодо здатності заявника ефективно брати участь у судовому розгляді його справи 21 грудня 2001 року.»

Відповідно до частини першої статті 8 Правил адвокатської етики, у межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнтів перед своїми власними інтересами, інтересами колег, партнерів, співробітників, законних представників клієнтів або їх опікунів, піклувальників та інших осіб, а також перед будь-якими іншими міркуваннями.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 6 Правил адвокатської етики, специфіка цілей і завдань адвокатури вимагає як необхідної умови належного здійснення адвокатської діяльності максимальної незалежності адвоката у виконанні своїх професійних прав і обов`язків, що передбачає його свободу від будь-якого зовнішнього впливу, тиску чи втручання в його діяльність з надання правової допомоги, здійсненню захисту або представництва клієнта, зокрема з боку державних органів, політичних партій, інших адвокатів тощо, а також від впливу своїх особистих інтересів.

З метою дотримання цього принципу в своїй професійній діяльності адвокат зобов`язаний протистояти будь-яким спробам посягання на його незалежність, бути мужнім і принциповим у виконанні свої професійних обов`язків, відстоюванні професійних прав, гарантій адвокатської діяльності та їх ефективному використанні в інтересах клієнтів.

Адвокат зобов`язаний не допускати в своїй професійній діяльності компромісів, що впливали б на його незалежність, з метою догодити суду, іншим державним органам, третім особам або клієнту, якщо такі компроміси розходяться з законними інтересами клієнта та перешкоджають неналежному здійсненню адвокатської діяльності.

Суд звертає увагу, що матеріали дисциплінарних справ адвокатів містять письмові пояснення від ОСОБА_3 .. в яких він вказує на те, що вжиті адвокатами ОСОБА_5. та ОСОБА_6 . заходи під час судового засідання 25.06.2016, були єдиним законним способом захистити його права, та не дати можливість розглянути питання, про обрання йому запобіжного заходу - тримання під вартою без його участі, під час його непритомності, та без можливості ознайомлення з суттю підозри, правами, та вжиття заходів, направлених на захист його прав. Також, ОСОБА_3 повідомив, що захисники ОСОБА_5. та ОСОБА_6. в подальшому протягом дії договору сумлінно виконували свої обов`язки.

Крім цього, у випадку із підзахисною ОСОБА_4 , суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що вказаною підозрюваною на початку судового засідання 28.07.2016, в якому брав участь адвокат ОСОБА_5., самостійно було заявлено клопотання про участь у кримінальному провадженні щодо неї іншого адвоката - ОСОБА_6.

Статтею 59 Конституції України кожному гарантовано право на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 48 Кримінального процесуального Кодексу України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним до участі у кримінальному провадженні.

У відповідності до частини першої статті 54 Кримінального процесуального Кодексу України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Відповідно до закріпленого в частині третій статті 8 Правил адвокатської етики принципу домінантності інтересів клієнта, адвокат повинен поважати свободу вибору клієнтом захисника, представника чи особи, яка надає йому правову допомогу, і ні до прийняття доручення, ні в процесі його виконання не вчиняти перешкод у реалізації цієї свободи.

Письмові пояснення ОСОБА_4 , копії яких наявні в матеріалах справи свідчать, що порушення її прав, як підзахисної з боку адвоката ОСОБА_5. вчинено не було, навпаки дії адвоката були спрямовані на дотримання інтересів підозрюваної та забезпечення її права на свободу вибору клієнтом захисника.

Отже, наведені вище обставини, спростовують твердження позивача, викладені в позовній заяві щодо того, що діями адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6. було грубо порушено права клієнтів, адже останні особисто зазначили про зворотнє, жодних скарг з боку клієнтів на дії вказаних адвокатів матеріали справи не містять, при цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час дисциплінарного провадження відносно третіх осіб не було спростовано вище зазначеного.

Водночас, суд звертає увагу, що інших підстав позову в даній адміністративній справі, окрім тих, що відповідачами не було надано належної оцінки доказів скаржника в межах дисциплінарних справ, позивачем суду не наведено.

Таким чином, проаналізувавши наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Національної асоціації адвокатів України та Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області під час здійснення дисциплінарних проваджень відносно адвокатів ОСОБА_5. та ОСОБА_6., за результатами яких було прийнято оскаржувані рішення від 14.07.2017 №VII-024/2017, від 14.07.2017 №VII-025/2017, та від 24.02.2017 було в повній мірі досліджено фактичні обставини справи та надано належну оцінку відповідним доказам, в результаті чого, було прийнято обґрунтовані рішення про закриття дисциплінарних справ та про залишення таких рішень без змін.

При цьому, слід зазначити, що під час судових засідань 25.06.2016 та 28.07.2016, до адвокатів ОСОБА_5. та ОСОБА_6. внаслідок дій із складання повноважень захисників судом не було застосовано будь-яких попереджень, питання щодо притягнення захисників до відповідальності, встановленої законом, судом також не ставилось.

Отже, позивач не погоджується із оцінкою відповідачами доводів детектива Національного антикорупційного бюро України, викладених у скаргах до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України від 08.08.2016, що відноситься до дискреційних повноважень органів адвокатського самоврядування. При цьому, під час судового розгляду справи судом не встановлено, що Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Національної асоціації адвокатів України та Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області неповно розглянуто скарги детектива.

Зі змісту оскаржуваних рішень від 14.07.2017 №VII-024/2017, від 14.07.2017 №VII-025/2017, та від 24.02.2017, матеріалів дисциплінарних справ, вбачається, що всі обставини проаналізовано, досліджено, надано повну оцінку цим обставинам, порушень у діях адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6. вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики - не вбачається.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено 10.06.2019