Справа № 120/1528/19-а
Суддя: Демитор Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 червня 2019 р. Справа № 120/1528/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Демитор Наталія Володимирівна, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

10.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови у призначені йому пенсії за вислугу років на підставі рішення пенсійного органу №6728/02 від 29.03.2019 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити йому пенсію за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697- VII із врахуванням довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату № 18-374 від 23.06.2018 року з дати подачі заяви, тобто з 04.07.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, однак відповідач рішенням № 6728/02 від 29.03.2019 року повторно відмовив у призначені пенсії. Позивач вважає такі дії протиправними, що порушують його права, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду. Позивач просив суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без його участі.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін в судове засідання. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позовну заяву.

31.05.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 29193) в якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Починаючи з 01.06.2015, у зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIIІ (далі - Закон №213-VIII), скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Згідно п. 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Оскільки зазначений спеціальний нормативний акт прийнято не було, починаючи з 01.06.2015 пенсії працівникам органів прокуратури не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивачу було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій» № 2148 від 03.10.2017 року, то законних підстав для права на переведення на пенсію за вислугу років немає.

Ухвалою суду від 04.06.2019 року у відповідача витребувано додаткові докази.

На виконання цієї ухвали відповідачем подано витребувані докази, а саме копії заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 04.07.2018р.,, довідки прокуратури Луганської області від 23.06.2018 року, повідомлення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії від 07.07.2018 року, рішення №6728 від 07.07.2018 року ро відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , повідомлення про відмову в призначені пенсії від 29.03.2018 року, рішення 6728/02 від 29.03.2018 року про відмову в призначенні пенсії, протоколу призначення пенсії.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач з 01.04.1999 працює в органах прокуратури, отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Згідно наданого відповідачем протоколу призначення пенсії, станом на 18.04.2019 року у позивача страховий стаж становить 26 років 5 місяців 4 дні.

04.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з заявою про призначення пенсії за вислугою років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, додавши до неї належним чином завірену копію трудової книжки, довідку про заробітну плату, копію паспорта/ посвідки.

На момент звернення позивачем із заявою від 04.07.2018 року ОСОБА_1 набув стаж роботи в органах прокуратури більше 10 років, як того вимагає Закон України «Про прокуратуру».

Рішенням № 6728 від 07.07.2018 року Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці відмовлено позивачу в перерахунку пенсії. Підставами для відмови стало те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до спеціальних законів, в тому числі до Закону України «Про прокуратуру». У зв`язку з викладеним, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищевказаним Законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач вважає дії Пенсійного органу протиправними та оскаржив їх в судовому порядку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.10.2018 року у адміністративній справі № 0240/2746/18-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці про визнання дій протиправним, зобов`язання вчинити дії його позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по вислузі років на підставі рішення №6728 від 07.07.2018 та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсію по вислузі років на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII із врахуванням довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату №18-374 вих-18 від 23.06.2018.

Не погодившись із рішенням Вінницького окружного адміністративного суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2019 року апеляційну скаргу відповідача частково задоволено. Зокрема, скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.10.2018 року та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці № 6728 від 07.07.2018 року та зобов`язано відповідача повторно розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_1 від 04.07.2018 року з доданими документами про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та прийняти рішення відповідно до вимог чинного закодавства.

На виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 04.07.2018 року, за наслідком якої було прийнято рішення № 6728/02 від 29.03.2019 року про відмову призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Рішення № 6728/02 від 29.03.2019 року мотивоване наступним.

Відповідно до п. 8 розділу II Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 року № 2148 (далі Закон № 2148), норми статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697 щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи зазначене, органи Пенсійного фонду на виконання положень ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» призначають пенсії прокурорам з 11.10.2017 року до дня внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини 1, 2, 8 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи-на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Оскільки ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії», законних підстав для надання права на переведення на пенсію за вислугу років немає.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Визначаючись щодо правомірності заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Так, п. 5 частини 1 статті 16 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697, який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року, гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

При цьому, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію у рішеннях Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002. Виходячи із висловленого вказаних рішеннях розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно з пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний у пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв`язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ) щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, з аналізу пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 колегія суддів дійшла висновку, що ним скасовані діючі станом на 1 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ.

Проте 15 липня 2015 року, у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697 (далі - Закон № 1697), Закон № 1789-ХІІ частково втратив свою чинність.

Таким чином, питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України регулюється статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697, який набрав чинності 15 липня 2015 року, та є діючою, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону № 1697.

У свою чергу, статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697 визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини першої, другої, шостої, восьмої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Відповідно до змісту частини шостої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів.

Як встановлено судом, позивач працював продовжував працювати в органах прокуратури на посадах старшого прокурору відділу прокуратури області, старшого прокурору прокуратури області на правах начальника, старшого прокурору відділу прокуратури області, прокурором відділу прокуратури області, заступником начальника відділу прокуратури області.

Оскільки на момент звернення в Управління ПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугою років позивач набув достатній стаж роботи, встановлений частиною першою статті 86 Закону №1697, то суд дійшов до висновку про наявність у нього права на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697, а тому дії відповідача щодо відмови в її призначенні є неправомірними.

Аналогічного правового висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо відмови у призначені пенсії на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" дійшов і Верховний Суд у своїх рішеннях від 24.09.2018 по справі № 686/1273/17, від 23.07.2018 по справі № 607/7403/16, від 24.10.2018 по справі, № 234/18294/16 від 25.10.2018 по справі№703/205/17, від 21.11.2018 по справі№ 700/668/16 та від 19.02.2019 по справі № 607/3704/17 та від 31.01.2019у справі №425/1056/17.

Касаційний суд зазначив, що на час прийняття Закону №213-УІІІ, а також з 01 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон № 1789-ХІІ, а з 15 липня 2015 року набрав чинності Закон № 1697-УІІ, яким на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України (стаття 86), а також обмеження щодо виплати та обчислення розміру пенсії, який є спеціальним до спірних правовідносин; будь-яких змін до ст. 86 вказаного Закону щодо відсутності права працівників прокуратури України на звернення до органів ПФУ про призначення пенсії за вислугу років законодавцем, на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії та на час розгляду справи не прийнято, положення статті 86 Закону № 1697-УІІ є чинними, а отже, можуть бути застосовані при призначенні пенсії працівникам прокуратури України, за наявності на день звернення відповідної вислуги років.

Щодо посилання відповідача у своїй відмові на те, що пенсію призначено по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії», тому підстави для надання права на переведення на пенсію за вислугу років відсутні, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Користуючись своїм правом на вибір виду пенсії, позивач 04.07.2018 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Відмовляючи позивачу в переведенні на пенсію по інвалідності, відповідач посилається на п. 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якого, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України, «Про наукову і ноуково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", не переглядається та пенсія не індексується. Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Натомість, вказаний пункт не заперечує право позивача на переведення пенсії на інших підставах.

Судом встановлено, що під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач неодноразово порушив вимоги законів та вчинив свавільні дії поза межами наданих йому повноважень, без урахування принципів, визначених ч. 2 статті 2 КАС України, зокрема: не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не добросовісно і не пропорційно.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб`єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Однак, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти нове рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що цілком належним та ефективним способом порушених прав у даному випадку є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за вислугу років на підставі рішення №6728/02 від 29.03.2019р.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на підставі рішення №6728/02 від 29.03.2019р.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» із врахуванням довідки від 23.06.2018 року прокуратури Луганської області про заробітну плату з 04.07.2018 року, згідно з поданою ним заявою.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Управління пенсійного фонду України в м. Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення в повному обсязі складено 12.06.2019 року.

Суддя Демитор Наталія Володимирівна