Справа № 1140/3119/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3119/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 р. (суддя Брегей Р.І.) в справі № 1140/3119/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зобов`язання призначити щомісячне довічне грошове утримання на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.05.2015 р. № 912- VIІІ в розмірі 87% грошового забезпечення судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 16.08.2018 р., незалежно від отримуваного заробітку без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з правом здійснення перерахунку раніше призначеного довічного грошового утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням від 27.02.2019 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії ГУ ПФУ стосовно встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на рівні 80% винагороди судді; зобов`язано ГУ ПФУ встановити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 на рівні 82% винагороди судді з дня його призначення; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вказує, що має стаж судді 23 роки 06 місяців 12 днів, тому розмір щомісячного довічного грошового утримання повинен складати 87%, а не 82%. При цьому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, не зарахувавши до стажу роботи на посаді судді стаж роботи на посаді юристу органу місцевого самоврядування, який вже зарахований відповідачем відповідно до протоколу від 29.08.2018 р. Також вказує на різне зазначення за текстом рішення її стажу, встановленого судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звільнена з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 24 липня 2018 року, в якому зазначено, що суддя Бутельська Г.В. має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу 4 пункту 34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

29 серпня 2018 року відповідачем прийнято протокольне рішення про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 80% суддівської винагороди.

Згідно з розрахунком стажу, здійсненим відповідачем, позивач 16 років 6 місяців 11 днів працювала суддею, 1 рік 3 місяці 15 днів - в органах прокуратури, 2 роки 1 місяць 5 днів - в органах місцевого самоврядування.

Цей стаж включено у розрахунок стажу, однак для виплати щомісячного довічного грошового утримання брався до уваги лише стаж на посаді судді (16 років 6 місяців 11 днів).

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач в період з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1993 року навчалась в Українській юридичній академії (м. Харків) на денній формі навчання, з 05 липня 1993 року по 17 жовтня 1994 року позивач працювала слідчим слідчого відділу Управління внутрішніх справ м. Кіровограда УВС Кіровоградської обласної державної адміністрації, з 24 жовтня 1994 року по 08 лютого 1996 року - на посаді помічника прокурора м. Кіровограда, в період з 27 лютого 1996 року по 31 березня 1998 року позивач обіймала посаду юриста державно-правового відділу Кіровоградського міськвиконкому, а з 07 лютого 2002 року по 16 серпня 2018 року обіймала посаду судді Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Зважаючи на те, що на час призначення позивача на посаду судді сукупний стаж роботи на посаді слідчого і прокурора склав 2 роки 6 місяців 26 днів, суд першої інстанції вважав, що до мінімального строку роботи у галузі права у 3 роки на час призначення на посаду судді треба зарахувати 5 місяців 4 дні обіймання посади юриста органу місцевого самоврядування, відповідно, загальний стаж роботи позивача на посаді судді відповідно до приписів законодавства, що дає право на відставку, становить 21 рік 11 місяців 10 днів, у зв`язку з чим розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен становити 82% (1 повний рік стажу понад 20 років).

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнена з посади судді Ленінського районного суду м. Кіровограда у зв`язку з поданням заяви про відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 24.07.2018 р., яким встановлено, що суддя Бутельська Г.В. має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу 4 пункту 34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Протоколом від 29.08.2018 р. № 5270 ГУ ПФУ призначено ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди з 16.08.2018 р.

Відповідно до розрахунку стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідачем такий стаж визначено в розмірі 16 років 06 місяців 11 днів.

Спірним є питання визначення стажу, який враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді.

Судом встановлено, що позивач в період з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1993 року навчалась в Українській юридичній академії на денній формі навчання, з 05 липня 1993 року по 17 жовтня 1994 року позивач працювала слідчим слідчого відділу Управління внутрішніх справ м. Кіровограда УВС Кіровоградської обласної державної адміністрації, з 24 жовтня 1994 року по 08 лютого 1996 року - на посаді помічника прокурора м. Кіровограда, в період з 27 лютого 1996 року по 31 березня 1998 року позивач обіймала посаду юриста державно-правового відділу Кіровоградського міськвиконкому, а з 07 лютого 2002 року по 16 серпня 2018 року обіймала посаду судді Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII) статтю 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою такого змісту:

«До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.».

Разом з цим, при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання). Означена позиція підтримується Вищою радою правосуддя, Верховним Судом, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Державною судовою адміністрацією України, Національною школою суддів України, викладеною у спільному листі «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» від 05.11.2018 №41783/0/9-18.

Відповідності до п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-XII у редакції чинній на час призначення позивача на посаду судді (далі - Закон № 2862-XII) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон № 2453-VI), який діяв на час роботи позивача суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Положеннями п.п. 3-1 п. 3 вказаної постанови визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить 16 років 06 місяців 11 днів, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі (2 роки 05 місяців).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (адміністративне провадження № П/9901/382/18) та у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №541/503/17.

Щодо зарахування періоду роботи позивача в органах прокуратури до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то суд зазначає про таке.

За змістом абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону №2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується, зокрема, стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Як вказано вище, приписами частини 2 статті 137 Закону № 1402-VIII в редакції, чинній на час звільнення позивача, встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Мова йде про стаж у галузі права, який враховується як мінімально необхідний для призначення на посаду судді, однак не зараховувався до стажу роботи, котрий дає право на відставку судді.

Станом на час призначення позивача на посаду судді приписи частини 1 статті 7 Закону № 2862-XII встановлювали, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

На час призначення позивача на посаду судді сукупний стаж роботи на посаді слідчого і прокурора склав 2 роки 6 місяців 26 днів.

Отже, до мінімального строку роботи у галузі права у 3 роки на час призначення на посаду судді необхідне зарахувати 5 місяців 4 дні обіймання посади юриста органу місцевого самоврядування.

Таким чином, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що загальний стаж роботи позивача на посаді судді відповідно до приписів приведених вище законів, дає право на відставку, становить 21 рік 11 місяців 10 днів, що дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання щомісячного довічного грошового утримання судді, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 р. в справі № 1140/3119/18 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 р. в справі № 1140/3119/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10.06.2019 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10.06.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш