Справа № 206/2139/19
Суддя: Кушнірчук Р. О.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/2139/19
Провадження 2-а/206/46/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Щербині Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до капрала поліції РВО роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яковенка Владислава Валентиновича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до капрала поліції РВО роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яковенка Владислава Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ № 982952 від 12 березня 2019 року.

Свої вимоги обґрунтував тим, що прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом «Trucam LTI 20/20 TS0007151» не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації, оскільки він знаходився в руках співробітника поліції, а тому вимірювання швидкості здійснювалось у ручному режимі. Також зазначає, що зазначений прилад не являється дозволеним засобом фіксації швидкості руху транспортних засобів. Позивач звертає увагу на те, що постанову було винесено «на місці вчинення правопорушення», що суперечить рішенню Конституційного Суду України №2-рп/2015 від 26 травня 2015 року щодо офіційного тлумачення положення частини 1 ст. 276 КУпАП. Крім того позивач зазначає, що засоби автоматичної фіксації порушень ПДР можуть розміщуватись тільки на ділянках доріг, де встановлені дорожні знаки, що попереджають водія про здійснення фото і відео фіксації дотримання ПДР, чого не має на ділянці дороги на якій його зупинили. Також позивач посилається на порушення співробітниками поліції вимог Інструкції з діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС України (наказ МВС 13.11.2006 №1111) та відсутність повірки засобу вимірювальної техніки. Отже виходячи з викладеного позивач вважає що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Ухвалою суду від 19 квітня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 07 травня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 04 червня 2019 року в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП. Про причини неявки належним чином суд не повідомив.

Відповідач капрал поліції РВО роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яковенко Владислав Валентинович в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на адресу суду надіслав письмові пояснення (а.с.22-36), згідно яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасників справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що капралом поліції УПП в Дніпропетровській області Яковенком В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №982952 від 12 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255,00 гривень.

Відповідно до зазначеної постанови позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Ford Kuga FT1967CM 12.03.2019 в м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 65, рухався зі швидкістю 85 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті на 35 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 TS000715 чим порушив п.12.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину… - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, в матеріалах справи наявний диск наданий представником Департаменту патрульної поліції НПУ, на якому мається відео файл з іменем «Правопорушення» та фото з іменем «Правопорушення» на яких зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 85 км/год. Фіксація здійснена приладом TruCam серійний номер ТС000715 (а.с.38).

При цьому суд враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12 (а.с.30).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13725, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 21 грудня 2018 року та чинного до 21 грудня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000715, відповідає вимогам технічної документації (а.с.31).

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Необхідно також зазначити, що можливість використання виробу "TruCam LTІ 20/20" виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку з додатком (а.с.33-34).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Суд приходить до висновку, що відповідачем було доведено правомірність винесення постанови та надано відповідні докази, тому доводи позивача про безпідставність використання приладу TruCam LTІ 20/20 №ТС000715 як засобу фіксації швидкості руху транспортних засобів є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про недотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 5-рп/2015 (надалі - Рішення) визначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також, Конституційний Суд у вказаному рішенні звернув увагу на те, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Разом із тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 року № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даною статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Судова колегія звертає увагу, що рішення № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року прийняте Конституційним Судом України раніше Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху". Внесені зміни стосувались зокрема положень статей 33, 221, 258, 276 КУпАП.

В свою чергу, питання стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху "за місцем вчинення" чи "на місці вчинення", було доповнено та деталізовано положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення шляхом внесення змін в липні 2015 року, у відповідності до яких перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, викладений в частині 1 статті 258 КУпАП, доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції у відповідності до частині 1 статті 222 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, внаслідок чого приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами КУпАП.

Посилання ж позивача на відсутність дорожніх знаків, що попереджають водія про здійснення фото і відео фіксації дотримання ПДР спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме Вимогою (приписом) Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області від 22 лютого 2019 року та листом Комунального підприємства «Дніпродорсервіс» ДМР, відповідно до яких заходи з встановлення таблички 7.2.1 до дорожніх знаків 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень ПДР» підприємством виконано (а.с.35-36).

Твердження позивача щодо порушення співробітниками поліції вимог Інструкції з діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС України (наказ МВС 13.11.2006 №1111) також судом не приймаються до уваги, оскільки зазначений наказ МВС України втратив чинність.

Отже, виходячи з викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 241 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до капрала поліції РВО роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яковенка Владислава Валентиновича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови та закриття провадження у справі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст. 286, 297 та пп. 15.5 п. 15Перехідних положень КАС України, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук