Справа № 240/409/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 травня 2019 року м.Житомир справа № 240/409/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфіменко О.В.,
секретаря судового засідання Магдич В.М.,
за участю представника позивача Налапка ОСОБА_1 .М.,
представника відповідача Зеленюка Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у таблиці 1 до акту перевірки містить перелік лише податкових накладних, що не надається покупцям. Позивач вважає, що ним не порушено граничні терміти реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунків коригування, складених за періоди січень-травень 2017 року, жовтень 2017 року, грудень 2017 року, оскільки після внесення змін до Податкового кодексу України Законом України №1797-VIII від 21.12.2016 Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні положення п.120-1.1 ст.120 встановлюють, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів. Таким чином, після внесення змін до п.п.120-1.1 ст.120 Податкового кодексу України штраф не стосується податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Наведена норма після внесення змін неоднозначна (множинна). Таким чином, позивач вважає, що до нього неправомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, які не видаються покупцю, які наведено у таблиці №1 до акта перевірки. Також позивач посилається на статтю 4 Податкового кодексу України згідно з положеннями якої зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду. Оскільки, до пункту 120.1-1 ст.120 ПК України було внесено зміни Законом України №1797-VIII від 21.12.2016 Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні, то на думку позивача, у нього є шість місяців з дня набрання законної сили змін до п.121.1-1 ст.121 ПК України на реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування. З огляду на вказане позивач вважає, що податковим органом неправомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції до підприємства.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання та викликом (повідомленням) учасників справи на 27.02.2019 на 15:30.
27.02.2019 підготовче засідання відкладене на 03.04.2019 на 14:00 у зв`язку з неприбуттям представника позивача, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 27.02.2019 (а.с. 29).
27.02.2019 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 33-34). В якому останній проти заявлених вимог заперечував та просив відмовити у повному обсязі, з посиланням на те, що податковий орган під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв відповідно до вимог чинного законодавства.
У підготовчому засіданні суд ухвалами від 03.04.2019, постановленими у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) без виходу до нарадчої кімнати, продовжив розгляд справи у підготовчому засіданні на 30 днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 03.05.2019 до 15:30 для отримання від представника позивача додаткових доказів, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 03.04.2019 (а.с. 53-54).
Згідно з листом від 25.04.2019 у зв`язку з перебуванням судді Єфіменко О.В. у відпустці у період з 26.04.2019 до 10.05.2019 судове засідання у справі №240/409/19, призначене на 03.05.2019 на 15 год. 30 хв. відкладене на 28.05.2019 на 10 год. 00 хв. (а.с. 99).
28.05.2019 представник відповідача через відділ документального забезпечення подав доповнення до відзиву (а.с. 102-105).
У підготовчому засіданні суд ухвалою від 28.05.2019, постановленою у порядку ст.243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати, закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 28.05.2019 (а.с. 116-118).
У судовому засіданні 28.05.2019 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, з підстав, що викладені у позовній заяві.
У судовому засіданні 28.05.2019 представник відповідача проти заявлених вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити з підстав, що викладені у відзиві на адміністративний позов (а.с. 33-34) та доповнень до відзиву (а.с. 102-105).
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що уповноваженими особами ГУ ДФС у Житомирській області проведена камеральна перевірка термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ДП «Коростишівське ЛГ» за звітні періоди - січень, лютий, березень, квітень, травень, жовтень, грудень 2017 року та січень 2018 року.
За результатами перевірки складено акт перевірки №9896/06-30-51-12/00991858 від 20.11.2018 за висновками якого ДП «Коростишівське лісове господарство» порушило граничні терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН (а.с. 11-13).
Не погодившись із цими висновками ДП «Коростишівське лісове господарство» подало письмові заперечення відповідачу на акт перевірки (а.с. 14-17).
Позивач стверджує, що висновок ГУ ДФС у Житомирській області про порушення ДП Коростишівське лісове господарство граничних термінів реєстрації податкових накладних, що не надаються покупцям перелік яких наведено у Таблиці 1 до акту перевірки є безпідставним.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Законом України від 21.12.2016 №1797-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" (далі - Закон України №1797-VІІІ) зокрема, змінено терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН. Такі зміни набули чинності 01.01.2017.
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України) (з урахуванням змін, внесених вказаним Законом) визначено, що реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з ПК України.
Порядок та умови застосування контролюючим органом штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування ЄРПН визначено статтею 120 і розділу II ПК України.
Відповідно до норм ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої накладної в ЄРПН (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу у розмірі від 10 до 40% суми ПДВ в залежності від строку порушення реєстрації.
Що стосується реєстрації податкових накладних, які не надаються отримувачу (покупцю), то пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України передбачено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Кодексу, податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу у розмірі 50% суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.
Отже, за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН або відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН штрафні санкції, визначені ПК України, не застосовуються виключно до податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які:
- звільнені від оподаткування;
- оподатковуються за нульовою ставкою.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в ЄРПН (пункт 201.10 статті 201 ПК України).
Статтею 195 ПК України визначено перелік операцій, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою, та перелік операцій, звільнених від оподаткування, - статтею 197, підрозділом 2 розділу ПК України.
Враховуючи зазначене, штрафні санкції, визначені пунктами 120-1.1 та 120-1.2 статті 120-1 ПК України не застосовуються до платників податку за порушення ними граничного строку реєстрації/відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних:
- що не надаються отримувачу (покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, та/або
- що не надаються отримувачу (покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою.
Пунктом 198.5 статті 198 ПК України встановлено обов`язок платника податку нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях.
Таким чином, у разі порушення платником податку термінів реєстрації/відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних, складених при визначенні податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України, до такого платника податку застосовуються штрафні санкції, визначені відповідно пунктами 120-1.1 або 120-1.2 статті 120-1 ПК України у визначених розмірах.
Позивачем не надано доказів того, що податкові накладні, які не надаються отримувачу (покупцю), складені на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Дані камеральної перевірки свідчать про порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Відповідальність платника передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.
Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено копії податкових накладних, щодо яких камеральної перевіркою встановлено порушення граничних термінів реєстрації ЄРПН (а.с. 77, 80, 85, 90, 95), дослідивши вказані податкові накладні суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Наказом Мінфіну від 31.12.2015 №1307 затверджено форми податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок №1307).
У п.8 Порядку №1307 вказано, що при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 нього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини:
1 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів, послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);
2 - Складена на постачання неплатнику податку;
3 - Складена на постачання товарів, послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;
4 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;
5 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;
6 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;
7 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;
8 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;
9 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;
10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;
11 - Складена за щоденними підсумками операцій;
12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку):
13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;
14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;
15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.
Зі змісту статті 201, пункту 120-1.1 статі 120-1 ПК України, Порядку №1307 встановлено, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в ЄРПН є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена па постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 №816/1488/17 та від 07.02.2019 №808/3250/17.
Як зазначено вище, позивач у своєму позові не заперечує, що податкові накладні зареєстровані з порушенням граничних термінів, однак зазначає, що вони не надавались отримувачу (покупцю).
Крім того, згідно з п.8 Порядку №1307 код причини "11" у податковій накладній означає, - Складена за щоденними підсумками операцій.
Отже, твердження позивача, викладене у позові, про те, що вказані у податкові накладні складені на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість є помилковими.
Окрім цього, представник позивача не заперечує, що операції, вказані у податкових накладних, що зазначені не звільнені від оподаткування, хоча кінцевому споживачу і не надаються.
Дані камеральної перевірки свідчать про порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, відповідальність платника податків за які передбачена пунктом 120-1.1 етапі 120-1 ПК України.
Стосовно доводів представника позивача про те, що оскільки до положень пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України Законом України від №1797-VIII від 21.12.2016 Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні внесено зміни, то з огляду на норми статті 4 ПК України такі зміни мають діяти лише з 21.05.2017, тобто після сплину 6 місяців, то суд не приймає їх до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України, одним з принципів на яких ґрунтується Податкове законодавство України є принцип стабільності - коли зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
На думку суду, представник позивача невірно трактує норми статті 4 ПК України, суд вважає за необхідне вказати, що положення вказаної правової норми встановлюють шестимісячний строк, який розпочинається не раніше, ніж настання наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), що б тим самим надати платнику податків можливість визначення податкових зобов`язань після внесення змін до ПК України лише у частині ставок податків чи правил їх сплати.
Представник позивача ж навпаки, вважає, що після внесення Законами України будь-яких змін до ПК України, вони починають діяти після сплину шести місяців, вказане твердження є хибним та не має застосовуватись до правовідносин в рамках даної справи, а саме щодо питання термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" необхідно відмовити.
З огляду на відмову у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати понесені позивачем відповідно до положень ст.139 КАС України стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене 07 червня 2019 року.

Головуючий суддя О.В. Єфіменко