Справа № 420/564/19
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/564/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Кудряшової А.В.

За участю сторін:

Представника позивача: Зарицького Д.В.

Представників відповідача: Бугаєнко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» до головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» до головного управління ДФС (Державної фіскальної служби) в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» № від 14.11.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки головного управління ДФС в Одеській області, викладені в акті перевірки від 01.11.2018 року №1612/15-32-40-06/39012783 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктам господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової і розробленої торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального» щодо наявності порушень законодавства з боку товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» є такими, що не відповідають фактичним обставинам і вимогам діючого законодавства України, необґрунтованими та безпідставними, а прийняте на підставі цих висновків оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

27.03.2019 року ухвалою суду подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

02.05.2019 року, 04.06.2019 року у справі були проведені підготовчі судові засідання, в яких учасники справи надали пояснення, відзив на адміністративний позов (а.с. 97-100), та додаткові письмові докази (а.с. 101-128, 138-145, 158-194).

Ухвалою суду від 04.06.2019 року підготовче провадження у справі було закрито та призначений розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник головного управління ДФС в Одеській області проти задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» заперечувала з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов (а.с. 97-100) та наполягала, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2018 року є законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підтвердження своєї позиції щодо вчинення позивачем порушень податкового законодавства, відповідач посилався на базу даних ГУ ДФС в Одеській області АІС «Акцизна марка», з якої вбачається, що контрагенту позивача (виробнику алкогольних напоїв) - товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Гетьман»» марки акцизного податку на алкогольні напої не видавались, з огляду на що відповідно до п. 226.9 ст. 226 Податкового Кодексу України алкогольні напої, які були виявлені за адресою: м. Одеса, 3-й Аеропортовський провулок, 1 під час фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн», вважаються немаркованими.

Судом у справі було встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алколайн» є юридичною особою, видом економічної діяльності якого відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля напоями (основний); неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (а.с. 85-89).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алколайн» має ліцензію серії АЕ №297738 на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), яка дійсна з 27 травня 2016 року по 27 травня 2021 року (а.с. 82).

22.10.2018 року на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 22.10.2018 року №8080 (а.с. 101-102) та направлень на перевірку від 22.10.2018 року №4017-4018 (а.с.103-104) фахівцями ГУ ДФС в Одеській області Кирничанським П.М. та Коваленком О.О. було проведено фактичну перевірку складу товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн», який знаходиться за адресою м. Одеса, 3-й Аеропортовський провулок, 1 з питань додержання позивачем вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального.

Під час перевірки податковим органом було виявлено алкогольні напої, марковані марками акцизного податку, які згідно бази даних АІС «Акцизна марка» виробнику не видавались, а тому відповідно до пункту 226.9 ст. 226 Податкового Кодексу України вважаються немаркованими, а саме: горілку «М`якуш Традиційний» ємністю 0,5 л, міцністю 40% у кількості 2101 пляшка та горілку «М`якуш Домашій» ємністю 0,5 л, міцністю 40% у кількості 3960 пляшок на загальну вартість 389 116,20 грн. За результатами перевірки відповідачем було складено відповідний акт від 01.11.2018 року №1612/15-32-40-06/39012783 та додатки до нього (а.с. 16-19, 105-111).

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки, товариство з обмеженою відповідальністю «Алколайн» 01.11.2018 року подало на адресу ГУ ДФС в Одеській області відповідні заперечення (а.с. 20).

Рішенням ГУ ДФС в Одеській області №15921/10/15-32-40-06-08 від 12.11.2018 року висновки акту перевірки №1612/15-32-40-06/39012783 від 01.11.2018 року були визнані вірними та обґрунтованими, а тому заперечення позивача були залишені без задоволення (а.с. 21-22).

14.11.2018 року на підставі вищезазначеного акту перевірки головним управлінням ДФС в Одеській області було винесене податкове повідомлення - рішення форми «С» №, яким до позивача на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та ст. 17 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано суму штрафних (фінансових) санкції у розмірі 778 232,40 грн. (а.с. 23).

Не погоджуючись із вказаними податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України (а.с. 24-29).

Рішеннями ДФС України №2640/6/99-99-11-06-01-25 від 13.01.2019 року скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» було залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2018 року без змін (а.с. 30-31, 32-34).

Відтак, вичерпавши всі законні заходи щодо досудового врегулювання спору, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПКУ фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі ЗУ №481/95-ВР) та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1251 (далі Положення №1251).

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 ЗУ №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пунктів 12, 13 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854, зберігання та реалізація алкогольних напоїв, крім алкогольних напоїв з вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`єми одиниць, вироблених в Україні, дозволяється тільки за наявності марки акцизного податку на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством.

Відповідно до пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до п.226.9 ст.226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

- алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

- вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари;

- алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Згідно вимог п.п. 3, 6, 7, 8, 16 Положення № 1251 від 27.12.2010 року, марки встановленого зразка виготовляються на замовлення ДФС державним підприємством, що перебуває в управлінні Національного банку.

Підприємства - виробники та імпортери алкогольних напоїв і тютюнових виробів подають в електронній формі щомісяця до 10 числа територіальному органові ДФС (далі - продавець марок) для задоволення через два місяці потреби в марках акцизного податку попередню заявку-розрахунок про потребу в марках за їх видами, копію платіжного документа на перерахування плати за марки з відміткою банку про дату виконання платіжного доручення та звіт про використання марок, придбаних у попередньому місяці. Підприємство-виробник здійснює відвантаження марок після затвердження комісією акта про їх приймання.

Продавець зберігає марки в своїх приміщеннях або згідно з договором у приміщеннях банківських установ. Обов`язки з продажу марок покладаються на матеріально відповідальну особу наказом керівника територіального органу ДФС, яка під розписку ознайомлюється з порядком їх продажу та ведення обліку, після чого марки передаються їй під звіт.

При цьому, зазначена особа несе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності прийнятих марок і за будь-яке заподіяння їм шкоди внаслідок умисних дій чи внаслідок недбалого або несумлінного ставлення до своїх обов`язків відповідно до законодавства. Марки продаються суб`єктам господарювання, які відповідно до законодавства є платниками акцизного податку з алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Продаж (передача) придбаних марок покупцем марок іншим особам забороняється, крім випадків, передбачених у пункті 18 цього Положення.

Згідно п. 20 вищевказаного Положення, маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

На підставі вищезазначеного суд зазначає, що діючим законодавством обов`язок з маркування продукції покладений саме на виробника алкогольних напоїв. За відсутність марок акцизного податку або наявність марок не у відповідності Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, відповідальність несе виробник, який зобов`язаний на пляшки виробленої продукції або іншу тару наклеїти марки акцизного податку.

Відповідно до абз.15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Разом з тим, механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (надалі Порядок №790).

Пунктом 5 Порядку №790, передбачено, що підставами для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Тобто необхідною передумовою застосування до суб`єкта господарювання рішення про застосування фінансових санкцій є наявність необхідних доказів на підтвердження порушення відповідним суб`єктом вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, у тому числі і докази на підтвердження маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.

Як було встановлено судом, 19.04.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Алколайн» (як комісіонером) та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Гетьман»» (як комітентом) було укладено договір комісії №3/16 (а.с. 37-40).

Відповідно до п.1.1 Договору комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за винагороду укласти від свого імені, однак за рахунок та в інтересах комітента, угоди (договори) з продажу (поставки, реалізації) алкогольної продукції під торговими марками (знаками для товарів та послуг) «М`якуш», виготовленої та наданої комітентом за ціною, не нижчою тої, що вказана в специфікації до даного договору.

Згідно п.1.2 Договору комісіонер зобов`язується прийняти товар на комісію, здійснювати його продаж та реалізацію на території України та оплачувати товар відповідно до умов договору.

Відповідно до п.п. 6.2.1 та 6.2.2 комітент зобов`язується передати на комісію товар під торгівельною маркою «М`якуш» виключено комісіонеру за даним договором відповідно до умов ліцензійного договору №19/04-16 від 19.04.2016 року, укладеного між комітентом, комісіонером та власниками «М`якуш», а також забезпечити якість товару і його маркування відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому як було встановлено судом, товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство « ОСОБА_1 »» має чинні ліцензії на виробництво алкогольних напоїв та право оптової торгівлі алкогольними напоями крім сидру та перрі (без додання спирту), які видані Державною фіскальною службою (а.с. 41-45, 82).

Також в матеріалах справи наявні сертифікати відповідності та висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо відповідності горілки «М`якуш традиційний», «М`якуш житній» та «М`якуш домашній» вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» (а.с. 58-62).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, на підставі договору комісії №3/16 від 19.04.2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Гетьман»» періодично протягом 2016-2017 років поставляло на адресу позивача алкогольні напої, а саме горілку товарного знаку «М`якуш», що підтверджується наданими до суду видатковими та товарно-транспортними накладними (а.с. 46-57).

Також судом встановлено, що 01.03.2018 року з метою зберігання вищезазначеного товару, наданого позивачу на комісію, товариством з обмеженою відповідальністю «Алколайн» було укладено з приватним підприємством «Юніон Трейд Плюс» договір надання послуг №01/03, предметом якого є надання послуг зі зберігання товару на території складського комплексу, який розташований за адресою: м. Одеса, 3-й Аеропортовський провулок, 1 (а.с. 63-68).

В матеріалах справи наявні акти прийому-передачі товару, акти виконаних робіт, відповідні платіжні доручення, які підтверджують виконання умов цього договору позивачем та приватним підприємством «Юніон Трейд Плюс» (а.с.70-80).

Згідно довідки серії АП №14645 від 14.03.2018 року місце зберігання оптових партій алкогольних напоїв за адресою м. Одеса, 3-й Аеропортовський провулок, 1 визначено за приватним підприємством «Юніон Треід Плюс» (а.с. 69).

Як було зазначено представником позивача, та не заперечувалось головним управління ДФС в Одеській області, наданні позивачу товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Гетьман»» на комісію алкогольні напої, містили марки акцизного податку та в них було зазначено індекс регіону України, що відповідав місцезнаходженню виробника, серію, місяць та рік випуску марки, суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, яка відповідала сумі ставок акцизного податку, чинних на дату розливу. Крім того, такі марки були виготовленні уповноваженим на те підприємством та не були підробленими.

Разом з тим, представник відповідача у судовому засіданні, посилаючись лише на інформацію з бази даних ГУ ДФС в Одеській області АІС «Акцизна марка», зазначила, що марки акцизного податку, які були наклеєні на пляшках, товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Гетьман»» не видавались, з огляду на що, відповідно до п.226.9 ст.226 Податкового Кодексу України, такі алкогольні напої вважаються немаркованими.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким суб`єктом господарське правопорушення. На підставі частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. При цьому слід ураховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини, як умови відповідальності, пов`язане з необхідністю доведення порушення зобов`язання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

При цьому слід ураховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов`язане з необхідністю доведення порушення зобов`язання.

Суд погоджується з твердженням представника товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» про те, що позивач під час прийняття алкогольних напоїв на комісію, не мав об`єктивної можливості та відповідних повноважень встановлювати згідно АІС «Акцизні марки» видачу виробнику продукції - товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Гетьман» - спірних акцизних марок, що були наклеєні на пляшках та зазначені в описі до акту перевірки відповідача, оскільки підприємство не має доступу до такої бази даних та не має змоги пересвідчитись у їх легальності.

Крім того відповідачем у судовому засіданні не заперечувалось, що марки акцизного податку, які були виявлені на пляшках, були виготовлені відповідним суб`єктом господарювання, а тому за зовнішніми характеристиками позивачем також не могли бути поставлені під сумнів.

Також суд зазначає, що на позивача не покладено обов`язку забезпечення належного маркування алкогольних напоїв, що виробляються на митній території України або ввозяться до неї, оскільки він лише приймає на комісію вже готову алкогольну продукцію, а не виробляє її, а тому нести відповідальність за порушення вимог щодо маркування алкогольних напоїв він не може.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.10.2018 року по справі №813/5916/14.

Крім того суд зазначає, що товариство з обмеженою відповідальністю «Алколайн» у розумінні статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не є зберігачем алкогольних напоїв, оскільки на час проведення відповідачем фактичної перевірки, алкогольні напої перебували на зберіганні у іншого суб`єкта господарювання, а саме у приватного підприємства «Юніон Трейд Плюс».

За таких умов суд доходить висновку про необґрунтованість висновків акту перевірки головного управління ДФС в Одеській області від 01.11.2018 року №1612/15-32-40-06/39012783 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктам господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової і розробленої торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального» про вчинення порушень вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» товариством з обмеженою відповідальністю «Алколайн» та відсутності підстав для притягнення позивача до відповідальності по ст. 17 цього ж Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів та правових обґрунтувань щодо обґрунтованості та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 14.11.2018 року, а тому позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» про необхідність визнання його протиправним та скасування є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви було додано платіжне доручення від 29.01.2019 року №8153 про сплату судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру у загальній сумі 11 673,49 грн.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» (68702, Одеська область, м. Болград, вул. Заводська, 34) до головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення головного управління ДФС в Одеській області № від 14.11.2018 року.

Стягнути з головного управління ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 11 673,49 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 12 червня 2019 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.