Справа № 310/3715/19
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/3715/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1 , відповідача Зелезнюка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Зелезнюка Вадима Ігоровича про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП № 1 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Зелезнюка В.І. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи свої вимоги наступним. 15 травня 2019 року поліцейським СРПП № 1 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Зелезнюком В.І. було винесено постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 170 грн. Відповідно до постанови ОСОБА_1 о 13 год. 30 хвил. по пр. Східному в м. Бердянську керувала автомобілем, на якому передній державний номерний знак був закритий захисним матеріалом, що не давав змоги визначити номер з відстані 20 метрів, чим порушила п. 30.2 ПДР України. Позивачка вважає дії інспектора протиправними, вказану постанову незаконною, виходячи з наступного. 15 травня 2019 року ОСОБА_1 було зупинено відповідачем та повідомлено, що нею порушено вимоги п. 30.2 ПДР України, а саме номерний знак закритий покриттям, яке не дає можливості його ідентифікувати. Поліцейський в порушення ст.ст. 278, 280 КУпАП не розглянув справу по суті, не ознайомив ОСОБА_1 з її правами, залишив без розгляду її клопотання щодо здійснення огляду автомобіля із залученням свідків, проведенням вимірювання відстані, з якої можливо ідентифікувати номерний знак відповідними технічними засобами, та складанням відповідного протоколу огляду, не надав можливості скористатись юридичною допомогою. Не зважаючи на заперечення позивачки щодо факту порушення ПДР України та її клопотання, відповідач після зупинки транспортного засобу та висловлювання звинувачень у бік ОСОБА_1 . без підготовки до розгляду справи, оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до відповідальності, вирішення клопотань, дослідження доказів, без заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи та свідків, одразу виніс постанову. Позивачка вважає, що докази її провини, передбачені ст. 251 КУпАП, відсутні, тому відповідачем прийнято рішення не обґрунтовано, без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням прав ОСОБА_1 Просила визнати дії ОСОБА_2 . протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 15 травня 2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала із викладених в ньому підстав та пояснила, що вона рухалась на автомобілі по пр. Східному, її зупинив відповідач з тих підстав, що реєстраційний номер автомобіля закритий та його не видно. Зазначила, що реєстраційний номер було закрито декоративною рамкою, яка захищає від бруду та пилу. Автомобіль був чистим, реєстраційний номер було добре видно. ОСОБА_1 просила надати можливість звернутись за правовою допомогою, зробити фото реєстраційного номеру при свідках, однак їй було відмовлено. Вважає, що фотознімки, зроблені поліцейським на його мобільний телефон, без її участі та без залучення свідків не є належним доказом у справі. Просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що під час несення служби він зупинив автомобіль позивачки, на якому реєстраційний номер було закрито решіткою, що заборонено п. 30.2 ПДР України, з цих підстав ОСОБА_2 було винесено оскаржувану постанову. Зазначив, що ОСОБА_1 не заявляла клопотання про надання їй правової допомоги. Вчинення правопорушення позивачкою підтверджується фотознімками, з яких вбачається, що без решітки реєстраційний номер видно, а з решіткою не можливо розпізнати символи номеру. Просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 15 травня 2019 року серії ДПО18 № 238993, винесеної поліцейським СРПП № 1 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Зелезнюком В.І., 15 травня 2019 року о 12 год. 30 хв. на посту поліції по пр. Східному в м. Бердянську Запорізької області ОСОБА_1 керувала автомобілем, на якому передній державний номерний знак був закритий захисним матеріалом, що не давало чітко визначити його символи, чим порушила п. 30.2 ПДР України. Позивачку визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП настає в разі керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатації без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 30.2 ПДР України, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд зазначає про те, що завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно вимог ст. 77 ч. 1 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 5 вказаної статті свідчить про те, що якщо особа без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП. орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене при винесені постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Судом досліджені фото, надані відповідачем. Однак, фотознімки зроблені з різних кутів, без участі свідків, в них не зазначено дату, коли ці знімки було зроблено, тому їх не можливо прийняти як належний доказ у справі. Інших доказів відповідачем суду не надано.

Одна тільки постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160-163 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Зелезнюка Вадима Ігоровича про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 238993 від 15 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 червня 2019 року.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Вірченко