Справа № 160/8971/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2019 року Справа № 160/8971/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засіданняСтогній К.В.,
за участі: представника позивача: представника відповідача: Шашликова Д.С. Олійника В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
У листопаді 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій просила суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ДН1255/267/АВ/ТД-ФС/554 від 18.09.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи (суддя Барановський Р.А.).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року прийнято до провадження адміністративну справу №160/8971/18 судді Прудника С.В. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.
У судове засідання 10.06.2019 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позові відмовити, посилаючись на доводи, наведені у письмовому відзиві на позов. В обґрунтування своєї позиції покликався на те, що ГУ Держпраці у Дніпропетровській області щодо здійснення інспекційного відвідування діяло на НОМЕР_1 в межах та у спосіб у відповідності до норм чинного законодавства. Постанова про накладення штрафу №ДН1255/267/АВ/ТД-ФС/554 від 18.09.2018 року є законною та обґрунтованою, та такою, що складена у відповідності до норм діючого законодавства та не підлягає скасуванню.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
В ході проведення інспекційного відвідування встановлені наступні порушення:
- в ході інспекційного відвідування, розпочатого 23.08.2018р. о 11 год. 40 хв., було встановлено, що в магазині «Продукти» на робочому місці знаходились 2 наймані працівниці ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - трудові договори з якими в письмовій формі не укладені, що зазначено в письмових поясненнях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та підтверджується письмовим поясненням фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . З письмового пояснення ОСОБА_9 вона проходить стажування у ФОП ОСОБА_1 тиждень. З письмового пояснення ОСОБА_10 вона не працює у ФОП ОСОБА_1 на постійній основі, а лише інколи підміняє підприємця на посаді продавця. Підприємець у письмовому поясненні також зазначила, що ОСОБА_9 проходить стажування з 16.08.2018р., ОСОБА_10 інколи підміняє її на посаді продавця. Станом на 27.08.2018р. ФОП ОСОБА_1 офіційно працевлаштованих працівників не має.
Процес спілкування з гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , здійснення ними обов`язків продавців зафіксовано засобами фото-, відео- техніки.
Згідно листа Нікопольської ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 27.08.2018 року № 5512/10/04-07-08-09 повідомлення про прийняття працівників на роботу за період січень-серпень 2018р. станом на 27.08.2018 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не подавались.
Вищевказане свідчить про недотримання роботодавцем порядку оформлення трудових відносин з найманими працівниками, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 21, ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, згідно яких: «Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центральному органу виконавчої влади з питань забезпечення формування реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України», а саме: у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . працюють дві працівниці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без офіційного оформлення.
- ст. 29 КЗпП України.
За результатами інспекційного відвідування 27.08.2018 року фахівцями Держпраці складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДН-1255/267/АВ.
Оскільки на момент інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не була присутня, органом Держпраці 28.08.2018 року на адресу позивача засобами поштового зв`язку направлено акт інспекційного відвідування № ДН-1255/267/АВ від 27.08.2018 року.
На підставі акту № ДН-1255/267/АВ від 27.08.2018 року, у відповідності до вимог ст. 259 КЗпП України, ч. 3 ст. 34 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. № 295 інспектором праці Кондрашовою Ю.В. 28.08.2018 року винесено припис № ДН-1255/267/АВ/П про усунення виявлених порушень. Вказаним приписом ФОП ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 07.09.2018р. не допускати порушень порядку оформлення трудових відносин у подальшому.
З матеріалів справи убачаєтьсяё що припис № ДН-1255/267/АВ/П від 28.08.2018 року, акт інспекційного відвідування направлено засобами поштового зв`язку на юридичну адресу позивача: АДРЕСА_4 .
18.09.2018 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_11 . вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у сумі 223 380 грн. (двісті двадцять три тисячі триста вісімдесят гривень), про що складено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН1255/267/АВ/ТД-ФС/554. Вказану постанову направлено відповідачем засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення суб`єкту господарювання, роботодавцю 20.09.2018 року.
Вважаючи, що перевірку проведено за відсутності правових підстав, а вказану постанову про накладення штрафу винесену безпідставно, незаконно та необґрунтовано, ФОП ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Статтею 259 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - КЗпП України) встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
До основних завдань Держпраці зазначеним Положенням віднесено реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Згідно з п.7 вказаного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), пунктом 2 якого встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
В свою ж чергу, інспекційне відвідування є формою заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю запровадженою Порядком №295, яка відрізняється від перевірки об`єкта нагляду за підстави та порядком проведення. Порядок проведення інспекційного відвідування регламентується виключно Порядком №295, яким не здійснено розподіл заходів контролю на планові чи позапланові та який не передбачає необхідності отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері на проведення інспекційних відвідувань.
Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Пунктами 8-10 Порядку №295 встановлено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.
Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.
Відповідно до ч.5 ст.7 Закону №877-V перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
Вказаній нормі кореспондують положення ст.10 Закону №877-V, згідно з якою суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.
Підпунктом 2 пункту 14 Порядку №295 передбачено право об`єкта відвідування під час проведення інспекційного відвідування не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначення пунктом 10 цього Порядку.
Таким чином з урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що при проведенні інспекційного відвідування відповідачем дотримано положення Порядку №295 та Закону №877-V щодо порядку проведення такого.
Що стосується наявності підстав для накладення штрафу на позивача, а відтак і щодо правомірності винесення спірної постанови, суд зазначає таке.
Відповідно до п.19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Відповідно до п.27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про працю встановлена ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України. Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, (далі - Порядок №509).
Пунктом 2 Порядку №509 встановлено, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.
Таким чином, суд доходить до висновку, що процедура повідомлення про розгляд справи відповідачем не порушена, позивач не був обмежений чи позбавлений можливості реалізувати право на участь у розгляді справи про накладення фінансових санкцій відповідно до ст.265 КЗпП України за порушення законодавства про працю, встановлених при інспекційному відвідуванні 27.08.2018р.
Щодо доводів позивача про те, що вона взагалі не має найманих працівників та відповідно не порушені вимоги ст. 24 КЗпП України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, статтею 265 КЗпП передбачено відповідальність юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
За змістом наведеної норми відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця.
Відповідно до підпункту 6 пункту 11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.
Як було встановлено судом під розгляду справи, 23.08.2018 року о 11:40 год. на момент проведення інспекційного відвідування на робочому місці знаходились 2 наймані працівникі в магазині «Продукти» ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - трудові договори з якими в письмовій формі не укладені, що зазначено в письмових поясненнях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та підтверджується письмовим поясненням позивача. З письмового пояснення ОСОБА_9 вбачається, що вона проходить стажування у позивача тиждень. З письмового пояснення ОСОБА_10 видно, що вона не працює у позивача на постійній основі, а лише інколи підміняє підприємця на посаді продавця. Підприємець у письмовому поясненні також зазначила, що ОСОБА_9 проходить стажування з 16.08.2018, ОСОБА_10 інколи підміняє її на посаді продавця. Відповідно до пояснень позивача - станом на 27.08.2018 року ФОП ОСОБА_1 офіційно працевлаштованих працівників не має.
Процес спілкування з гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо здійснення ними обов`язків продавців під час інспекційного відвідування зафіксовано засобами фото-, відео- техніки на дискі DVD-R за № MFP 333 WD 200 НОМЕР_3 226
Отже, факт використання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 найманої праці підтверджено матеріалами справи та не спростовано позивачем під час судового засідання.
Окрім того, щодо факт трудових відносин без належного оформлення працівника також було висловлено у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року по справі №817/2331/16. Так, в своїй постанові суд касаційної інстанції акцентував свою увагу на тому, що згідно письмових пояснень непрацевлаштованого продавця, остання з 1 листопада 2016 року проходила стажування за домовленістю з позивачем. Крім того, продавець особисто підтвердила проходження нею стажування у позивача та вказала на відсутність документів, які б підтверджували її офіційне працевлаштування чи проходження стажування. Враховуючи надані подавцем пояснення, беручи до уваги фактичний допуск посадових осіб відповідача до проведення перевірки, суд касаційної інстанції дійшов до висновку щодо вірності висновків суду апеляційної інстанції щодо наявності в діях позивача ознак порушень трудового законодавства.
Щодо тверджень позивача про те, що ГУ Держпраці у Дніпропетровській області не повідомлено про проведення інспекційного відвідування, своєчасно не ознайомлено перед підписанням акта із правами та обов`язками та порушення строку проведення перевірки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року "Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі", яка ратифікована Законом України № 1985-VI від 08.09.2004, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується. У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.
Відповідно до 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.
Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Враховуючи те, що інспекційне відвідування здійснювалося з питань виявлення неоформлених трудових відносин, суд вважає, що з урахуванням вищевикладених приписів законодавства, інспектори праці управління Держпраці у Дніпропетровській області були звільнені від обов`язку повідомлення ФОП ОСОБА_1 про таке відвідування.
З матеріалів справи вбачається, що лист про проведення інспекційного відвідування та пам`ятка про права та обов`язки вручені ФОП ОСОБА_1 при першій можливості, тобто 27.08.2018 року, що підтверджується підписом позивача.
Згідно п. 10 порядку 295, тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів. У Головного управління на час підготовки до проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 відустні дані щодо віднесення останньої до суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва.
Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на ФОП ОСОБА_1 , передбачене абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП, є правомірною, оскільки винесена з дотримання встановленої процедури, на законних підставах та в межах повноважень посадової особи Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, на переконання суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій та рішень, в той час, як доводи позивача є сумнівними, суперечливими і непереконливими.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд вважає, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача, належним чином довів правомірність своїх дій, а позивач не навів переконливих та нормативно обґрунтованих доказів про порушення чинного законодавства відповідачем та порушення його прав спірним рішенням, відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 10 червня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 11 червня 2019 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 червня 2019 року.

Суддя С. В. Прудник