Справа № 400/620/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/620/19
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року по справі за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Дочірнього підприємства "Костянтинівське монтажне управління" Публічного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж" про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, звернувся з позовом в інтересах держави в особі Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області до Дочірнього підприємства "Костянтинівське монтажне управління" приватного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з грудня 2017 року по лютий 2019 року в сумі 84 295, 87 грн.

В обґрунтування позову посилався на наявність заборгованості у ДП "Костянтинівське монтажне управління" ПАТ "Теплоенергомонтаж" з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій перед Южноукраїнським ОУПФУ, яка відповідачем не сплачена, а тому підлягає стягненню у примусовому порядку. Свою участь заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах управління Пенсійного фонду обґрунтовує відсутністю бюджетних асигнувань управління на сплату судового збору, внаслідок чого управління позбавлено можливості звернення до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року позовну заяву заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - повернуто на підставі п.7 ч.4 ст. 169 КАС України, а саме: через відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

В апеляційній скарзі заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган держави влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Зокрема, апелянт наголошує на тому, що звернення до суду з даним позовом спричинене неналежним виконанням управлінням Пенсійного фонду своїх повноважень, що призводить до збільшення суми заборгованості підприємства перед Пенсійним фондом.

Відповідач, ДП "Костянтинівське монтажне управління" ПАТ "Теплоенергомонтаж", у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на відсутність боргу перед Пенсійним фондом, зазначає про безпідставність звернення прокурора з даним позовом, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року - залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про стягнення з ДП "Костянтинівське монтажне управління" ПАТ "Теплоенергомонтаж" заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, при цьому в обґрунтування свого права на звернення з цим позовом, посилався на ст.131-1 Конституції України та ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», яка наділяє прокурора повноваженнями на здійснення представництва інтересів держави в суді.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не було доведено необхідності захисту інтересів держави у відповідності до статті 23 Закону України «Про прокуратуру», а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, зокрема, від імені Пенсійного фонду, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо стягнення заборгованості з підприємства.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини 4 ст.53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених ст. 169 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Отже, під час звернення прокурора до суду суд повинен з`ясувати підстави представництва інтересів держави.

Загальні підходи до підстав представництва прокурором інтересів держави в адміністративному судочинстві були сформульовані Верховним Судом у постанові від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17.

У цій постанові Суд звернув увагу, що зміст п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

З матеріалів справи вбачається, що порушення інтересів держави прокурор обґрунтовував тим, що внаслідок відсутності належного фінансування органів Пенсійного фонду щодо сплати судового збору, Южноукраїнське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області позбавлено можливості на звернення до суду із позовом про стягнення з ДП "Костянтинівське монтажне управління" ПАТ "Теплоенергомонтаж" заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

При цьому прокурор зазначив, що інтереси держави, за захистом яких він звернувся, полягають у забезпеченні соціальної захищеності пенсіонерів, крім того невжиття повноважним органом належних заходів із стягнення сум заборгованості призводить до зростання таких сум та не забезпечує ефективний захист інтересів держави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для представництва прокурором інтересів держави у справі відсутні, з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в одному з двох випадків:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Згідно матеріалів справи, приводом звернення прокурора до суду є відсутність належного фінансування органів Пенсійного фонду щодо сплати судового збору, внаслідок чого, на думку прокурора, Южноукраїнське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області неналежним чином здійснює свої повноваження та позбавлено можливості звернутися до суду із позовом про стягнення з підприємства заборгованості.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, перевіряючи підстави представництва прокурором інтересів держави в даній справі, дійшов правильного висновку, що прокурором не доведено наявність підстав для представництва інтересів держави у даному випадку. Більш того, звернувшись до суду без передбачених законом підстав, прокурор перебрав на себе функції іншого державного органу - управління Пенсійного фонду, що є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування п. 7 ч. 4 ст. 169 КАС України, та повернення позовної заяви заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку аргументам, викладеним у позовній заяві. Доводи апеляційної скарги щодо неналежного здійснення органом Пенсійного фонду своїх повноважень та відповідно наявності підстав для представництва інтересів держави спростовуються висновками суду. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення в апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм процесуального права при вирішенні питання про повернення позовної заяви, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 322, 325, 327-329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року по справі за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Дочірнього підприємства "Костянтинівське монтажне управління" Публічного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж" про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.06.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.