Справа № 260/418/19
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2019 рокум. Ужгород№ 260/418/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зміни розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% грошового забезпечення; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016 р., виходячи з розміру 90% грошового забезпечення. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до висновку фінансово-господарчого відділу УМВС України в Закарпатській області йому призначена довічна пенсія із застосуванням 90% обрахування від грошового забезпечення. 26 березня 2019 року він звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії із застосування 90% обрахування від грошового забезпечення за вислугу років, однак отримав відмову з посиланням на те, що розмір відсотку за вислугу років при перерахуванні пенсії не може перевищувати 70%. Такі дії відповідача вважає протиправними, оскільки вони порушують конституційний принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, а тому вважає, що внесені до Закону України №2263-ХІІ від 09.04.1992 р. зміни можуть застосовуватися тільки до кола осіб, звільнених після 27 березня 2014 року.

25 квітня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшов лист відповідача №5469/08 від 18.04.2019 р., в якому проти задоволення позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити, а також залишити позовні вимоги, що виходять за межі шестимісячного терміну звернення до суду, без розгляду. Так, зокрема, зазначив, що на момент первинного призначення пенсії позивачу (25.02.2014 р.) таку обчислено за вислугу 43 роки у розмірі 80% суми грошового забезпечення, що становив максимальний розмір пенсії згідно зі ст. 43 Закону України №2262-ХІІ (у редакції, чинній на дату виходу на пенсію). В подальшому при перерахунку пенсії позивача застосовувався граничний розмір, чинний на час проведення перерахунку. Так, зокрема, зміни до ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ вносились Законом України від 27.03.2014 р. №1166 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», якими встановлювався максимальний розмір пенсії за вислугу років на рівні 70%. Надалі постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" перерахунок раніше призначених пенсій здійснено з 01.01.2018 року за нормами законодавства, чинного на момент перерахунку. Тому вважає, що відповідачем правомірно проведено перерахунок пенсії позивача за 01.01.2018 р. із 70% грошового забезпечення. Також звертає увагу суду на те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

14 травня 2019 року позивач подав до суду заяву, в якій заявив, що про порушення його прав з боку органу Пенсійного фонду України йому стало відомо тільки в листопаді 2018 року, оскільки жодного рішення про перерахунок пенсії він не отримував, а тому вважає, що строк звернення до суду ним не пропущено.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовних вимог, що виходять за межі шестимісячного термін звернення до суду, відмовлено.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) з 2014 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Відповідно до протоколу про призначення пенсії за вислугу років від 25.02.2014 р., ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу 43 років в розмірі 80% грошового забезпечення (арк. спр. 26).

В подальшому при здійснення наступних перерахунків пенсії ОСОБА_1 обчислення основного розміру пенсії здійснювався з розрахунку 80% грошового забезпечення (арк. спр. 56 - 59).

Згідно з наявним в матеріалах справи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області) про перерахунок пенсії від 04 квітня 2018 року, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2018 року основний розмір пенсії визначено з розрахунку 70 відсотків грошового забезпечення (арк. спр. 60).

26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області зі заявою, в якій просив надати інформацію про розмір відсотків грошового забезпечення, застосованих Пенсійним фондом за вислугу 35 календарних років служби в органах внутрішніх справ України при перерахунку його пенсійного забезпечення з 01.01.2018 р., а також перерахувати з 01.01.2018 р. пенсійне забезпечення, виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії з 01.01.2016 р., виходячи з розміру 90% (арк. спр. 13).

Листом від 27.03.2019 року №232/В-99-01 ГУ ПФУ в Закарпатській області повідомило ОСОБА_1 про те, що пенсія за вислугу років була йому призначена з 25.02.2014 р. та її основний розмір складав 80% грошового забезпечення. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" здійснено перерахунок пенсії з грошового забезпечення за відповідною посадою, визначеною в довідці від 20.03.2018 р. №, наданій ліквідаційною комісією УМВС України в Закарпатській області, з урахуванням норми ст. 13 Закону в редакції, що діє на час проведення перерахунку. Так, основний розмір пенсій після перерахунку складає 70% грошового забезпечення (арк. спр. 12).

Вважаючи дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо зменшення розміру пенсії з 90 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку протиправними та такими, що порушують його конституційні права, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, регулюється нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон).

Відповідно до преамбули Закону, держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 13 Закону регламентовано порядок визначення розміру пенсії за вислугу років. Так, відповідно до п. б) ч. 1 зазначеної статті (в редакції, чинній на момент набуття позивачем права на пенсію), пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Ч. 2 ст. 13 Закону (в редакції, чинній на момент набуття позивачем права на пенсію) передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

В подальшому, відповідно до Закону України від 27.03.2014 р. №1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України", який набрав чинності 01.04.2014 р., було внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону, де число " 80" замінили на число " 70" (максимальний розмір пенсії).

Провівши правовий аналіз зазначених законодавчих норм, суд дійшов висновку, що положення статті 13 Закону, якими встановлено розмір пенсії виходячи з 70 відсотків грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після 01.04.2014 р., тобто дати набрання чинності відповідної редакції Закону, та стосуються саме питань призначення пенсії, а не її перерахунку, оскільки до останнього застосовуються спеціальні норми, що регулюють умови та підстави саме перерахунку пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми ст. 63 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи та заявлених позовних вимог, позивач оскаржує дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії з розрахунку 70% грошового забезпечення.

Нормами ст. 63 Закону врегульовано порядок здійснення перерахунку раніше призначених пенсій. Так, відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова). При цьому при здійсненні такого відповідачем застосовано не тільки новий розмір грошового забезпечення, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. №988 (як передбачено Постановою), але й змінено розмір відсоткового співвідношення до грошового забезпечення, встановленого ст. 13 Закону.

Суд вважає такі дії органу Пенсійного фонду України протиправними з огляду на наступне.

Положеннями п. 3 Постанови встановлено перерахувати з 01 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Разом з тим, Постанова жодним чином не регламентує та не змінює відсоткове співвідношення розміру пенсії та грошового забезпечення. Розмір пенсії військовослужбовцям визначається виключно нормами Закону.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 р. (далі - Порядок №45), відповідно до пункту 3 якого на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

П. 4 Порядку №45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Норми ст. 58 Конституції України закріпили принцип незворотності дії в час законів та інших правових актів, відповідного до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип належить розуміти так, що дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, а дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акта, а також необхідною умовою довіри до держави і права.

Імперативність даної норми, з метою застосування до спірних правовідносин, полягає в тому, що зміна розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, та інших осіб, згідно з положеннями Закону, не може мати наслідком скасування вже призначеного пенсіонеру відсоткового співвідношення пенсії до грошового забезпечення у розмірі 80 %, з якого і повинен бути проведений відповідний перерахунок.

Ч. 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В рішенні від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011).

Більше того, право на мирне володіння кожною фізичною або юридичною особою своїм майном гарантується також ч. 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у Рішенні "Суханов та Ільченко проти України" (Рішення від 26.09.2014 року) зауважив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 52).

Згідно ст. 63 Закону обов`язковою підставою для здійснення перерахунку пенсії є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Кабінет Міністрів України у Порядку №45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права.

Суд зазначає, що зміни до ст. 63 Закону у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Порядок №45 і Постанова також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2016 року відповідно до ст. 63 Закону на підставі Постанови в ГУ ПФУ в Закарпатській області були відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону, оскільки такі стосуються саме призначення пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 04 лютого 2019 року у зразковій справі №Пз/9901/58/18 (№240/5401/18), а також в постанові від 24 квітня 2018 року у справі №686/12623/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Твердження відповідача щодо застосування граничних розмірі пенсії, в тому числі, встановлених Законом України від 27.03.2014 р. №1166 при проведенні всіх перерахунків пенсії позивача спростовуються наявними в матеріалах справи рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області, в яких відсоткове співвідношення розміру пенсії та грошового забезпечення ОСОБА_1 жодного разу з 2014 року до 2018 року не змінювалося.

Разом з тим, в заявлених позовних вимогах позивач просить суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо зміни розміру пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 р., виходячи з розміру 90% грошового забезпечення.

Однак під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що на момент призначення пенсії ОСОБА_1 така була встановлена, виходячи з 80% грошового забезпечення, тобто 90% грошового забезпечення позивачу не призначалося. Жодних доказів на спростування вказаної обставини позивачем надано не було.

Суд зазначає, що питання щодо визначення розміру пенсії за вислугу років відноситься до повноважень відповідного органу Пенсійного фонду України. Тому, беручи до уваги не оскарження позивачем рішення щодо призначення пенсії в розмірі 80% грошового забезпечення, суд при здійсненні контрольної функції не може підміняти думку уповноваженого орган та самостійно змінювати розмір вже призначеної пенсії.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлення судом протиправності дій ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії до 70% грошового забезпечення з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо зміни розміру пенсії з 80% до 70% грошового забезпечення та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 р., виходячи з розміру 80% грошового забезпечення.

Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 20453063) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зміни розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 20453063) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , м. Ужгород , Закарпатська область , 88000 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) пенсії з 01.01.2016 р., виходячи з розміру 80% грошового забезпечення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяР.О. Ващилін