Справа № 826/45/18
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

11 червня 2019 року

справа №826/45/18

адміністративне провадження №К/9901/8555/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я.

при секретарі судового засідання Статілко Ю.С.

за участю представників

позивача - Витвицької-Завадської І.М. за довіреністю від 10 червня 2019 року № 24,

Козлова О.В. на підставі Ордеру серії КВ №207657 від 04 червня 2019 року,

відповідача - Перепелюка О.В. за довіреністю від 28 лютого 2019 року,

розглянувши в відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у складі суддів Губської Л.В., Епель О.В., Степанюка А.Г.

у справі № 826/45/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮК-ІВЕСТ 1982»

до ДФС України, Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про результати розгляду первинної скарги,

У С Т А Н О В И В :

2 січня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮК-ІВЕСТ 1982» (далі - Товариство, позивач у справі) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - податковий орган, відповідач у справі), ДФС України (далі - ДФС, другий відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість та рішення ДФС про результати розгляду скарги, з мотивів безпідставності їх прийняття.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що господарська діяльність TOB «Будівельно-торгово-транспортна компанія», ПП «Торговий Дім «Макс» та TOB «Екодит» мають наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій (відсутній кваліфікований персонал; незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в тому числі за спеціальною освітою); відсутні основні фонди; платник не знаходиться за місцезнаходженням, невідповідність номенклатури реалізованих та придбаних товарів (робіт послуг).

Наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з постачання товару фактично не мали реального характеру, замовлення та виконання робіт оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року постанову суду першої інстанції скасовано, та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення податкового органу від 27 вересня 2017 року № на суму 540227,50 грн.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства до складу податкового кредиту включено суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, отриманих позивачем від платників податку ПП «Торговий дім «Макс», TOB «Екодит», TOB «Оланд Сторм», TOB «Будівельно-торгово-транспортна компанія», встановлення судом на підставі матеріалів справи реальності здійснення господарської операції, наявності наданих послуг (товару) та проведення оплати за них, використання наданих послуг (товару) у господарській діяльності позивача з вказаними контрагентами, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цій частині.

У березні 2019 року податковий орган подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство зазначає, що касаційна скарга є необґрунтованою та формальною та просить залишити її без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в відкритому судовому засіданні відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що у період з 18 серпня 2017 року по 23 серпня 2017 року податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з контрагентами - постачальниками ПП «Торговий дім «Макс» за період квітень, травень, червень, липень, серпень 2015 року, TOB «Екодит» за період серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року, TOB «Флеш Сток» за період вересень 2015 року, TOB «Оланд Сторм» за період вересень-листопад 2015 року, TOB «Будівельно-торгово-транспортна компанія» за період жовтень 2015 року, за результатами якої складено акт від 1 вересня 2017 року №603/26-15-14-04-04/33998180.

Висновками акта встановлено порушення пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 521851,00 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 27 вересня 2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 644151,00 грн, в тому числі, 515321,00 грн за основним платежем та 128830,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Товариство оскаржило податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, проте Рішенням про результати розгляду скарги №27249/6/99-99-11-01-02-25 від 23 листопада 2017 року ДФС України залишила податкове повідомлення-рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між Товариством та ТОВ «Екодит», ПП «Торговий дім «Макс», TOB «Флеш-Сток», TOB «Оланд Сторм», та TOB «Будівельно-Торгово-Транспортна компанія», мету придбання послуг, обставини використання придбаних послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб`єктність учасників господарської операції (чи були платниками податку на додану вартість).

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносин, Суд виходить з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Товариством та ТОВ «Екодит» (поточна назва ТОВ «Готліб ЛТД») укладено ряд договорів, а саме:

Договір від 7 серпня 2014 року № 07/08 на ремонт дорожніх машин САВАЛКО SR1500, SR800 ТОВ «ЮК-Інвест 1982» , відповідно до якого ТОВ «Екодит» (Виконавець) зобов`язується на власний ризик виконувати у відповідності до умов Договору роботу, а Товариство зобов`язується приймати та оплачувати ремонт дорожніх машин Савалко SR1500 на базі автомобіля Volvo F 12, Савалко SR1500, SR800, на базі автомобіля Skania Р92Н згідно Специфікації.

Від ТОВ «Екодит» договір підписано директором Сингаєвською О.О. Адреса підприємства м. Київ, вул. Промислова, 4а. Розрахунковий рахунок відкрито у ПАТ «Марфін Банк».

Договір від 22 серпня 2014 року № 22/08 на ремонт дорожніх машин для забивання стовпчиків, за договором ТОВ «Екодит» зобов`язується на власний ризик виконувати у відповідності до умов Договору роботу, а Замовник зобов`язується приймати та оплачувати ремонт машини для забивання стовпчиків згідно Специфікації.

Від ТОВ «Екодит» договір підписано директором Сингаєвською О . О. адреса підприємства м. Ктїв, вул. Ак. Кіпріанова, 2. Розрахунковий рахунок відкрито у ПАТ «Марфін Банк».

Договір від 1 грудня 2014 року № 01/12 на ремонт та модернізацію асфальтоукладника, відповідно до якого ТОВ «Екодит» зобов`язується на власний ризик виконувати у відповідності до умов Договору роботу, а Замовник зобов`язується приймати та оплачувати ремонт та модернізацію дорожньої техніки (асфальтоукладника ДС - 195) згідно Специфікації.

Від ТОВ «Екодит» договір підписано директором Литвиненко К.В., адреса підприємства м. Київ, вул. Кіквідзе, 26, офіс 121. Розрахунковий рахунок відкрито у ПАТ «Промислово-Фінансовий банк».

На підтвердження виконання умов вищевказаних договорів Товариством надано специфікації, податкові накладні, акти виконаних робіт, видаткові накладні, рахунки-фактур.

Судами попередніх інстанцій досліджено вирок Баришівського районного суду Київської області по справі № 361/3761/16-к від 23 листопада 2016 року, яким виправдано ОСОБА_5 за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України за фактом пособництва у фіктивному підприємництві та визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205-1 Кримінального кодексу України, за фактом підроблення документів, які подаються для державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності.

Суд апеляційної інстанцій дійшов висновку, що ОСОБА_5 , щодо якої винесено вирок, працювала директором ТОВ «Екодит» з 26 червня 2015 року, у той час, як фінансово-господарські операції між позивачем та ТОВ «Екодит» мали місце у період з серпня по грудень 2014 року, тому вказаний вирок не може вважатися доказом на підтвердження нереальності цих господарських операцій.

Поза увагою суду залишилось, що зазначеним вироком встановлено, що з жовтня 2014 року по червень 2015 року директором ТОВ «Екодит» була ОСОБА_6 , за час роботи якої ТОВ «Екодит» працювало, мало свій офіс, складські приміщення, були наймані працівники, бухгалтер.

Враховуючи, що вищезазначені договори, укладені між Товариством та ТОВ «Екодит» передбачали ремонт важкої дорожньої техніки, судами попередніх інстанцій не досліджено, чи достатньо для такої роботи офісу та складських приміщень.

Крім того, поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишилось встановлення порядку бухгалтерського обліку вказаних господарських операцій.

Підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) встановлено, що основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Отже, техніка, яка ремонтувалась ТОВ «Екодит», можливо, відноситься до основних засобів, та ремонт потягнув за собою зміну вартості таких основних засобів, що повинно бути відображено в бухгалтерському та податковому обліку. Судами попередніх інстанцій вказане питання не досліджено.

Також, як встановлено судами попередніх інстанцій, між Товариством (Покупець), та ПП «Торговий дім «Макс» (Постачальник) укладено договір поставки від 6 квітня 2015 року № 15/04П, згідно якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити товарно-матеріальні цінності (надалі товар), згідно поданої заявки, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти й оплатити даний товар.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем надано специфікації, податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури.

ПП «Торговий дім «Макс» поставляло щебінь, дизельне пальне, суміш «гасу та моторного палива», мастило моторне, скраплений газ.

Судами не досліджено, чи мало ПП «Торговий дім «Макс» такий від діяльності, як торгівля пальним, скрапленим газом тощо. Чи мало воно відповідні дозволи, сховища, устаткування, транспорт для перевезення тощо, враховуючи особливості такого товару.

Аналогічно, щодо правовідносин з ТОВ «Оланд Сторм» та ТОВ «Флеш-Сток», які теж поставляли дизельне пальне, щебінь, суміш газу та моторного палива, мастило моторне.

Судами не досліджено загальний обсяг, зокрема, придбаного щебіню, не встановлено, чи використаний такий обсяг в господарській діяльності Товариства, чи обґрунтовано придбання такого обсягу щебеню, враховуючи його використання при виконанні ямкового ремонту доріг.

Отже, судами попередніх інстанцій не досліджено первинні документи в їх сукупності, комплексності та відповідності вимогам діючого законодавства

Суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак Суд визнає, що судами попередніх інстанцій порушені норми процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин у справі, що мають значення для правильного вирішення справи внаслідок не дослідження зібраних у справі доказів відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Верховний Суд вважає, що вище встановлені порушення, допущені як судом апеляційної, так і судом першої інстанцій, відтак справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішенню спору по суті, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване та законне рішення.

Оскільки постанова суду апеляційної інстанції оскаржена відповідачем в частині задоволених позовних вимог з огляду на межі касаційного перегляду, то скасуванню та направленню на новий розгляд підлягають рішення судів попередніх інстанцій в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення податкового органу від 27 вересня 2017 року № в сумі 540227,50 грн.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 липня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 826/45/18 скасувати в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 27 вересня 2017 року № в сумі 540227,50 грн, адміністративну справу № 826/45/18 в цій частині направити на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

В іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 826/45/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер