Справа № 140/1367/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1367/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Пантік О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 07.02.2019 року № ВЛ/93/405/АВ/ТД-ФС.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у період з 24.01.2019 по 25.01.2019 посадовою особою управління Держпраці у Волинській області було проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на предмет дотримання суб`єктом господарювання законодавства про працю, за наслідками якого складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 25.01.2019 №ВЛ 93/405/АВ.

25.01.2019 позивач подала до Управління Держпраці у Волинській області заперечення на акт інспекційного відвідування, про те відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу від 07.02.2019 на суму 125190,00 грн.

Позивач не погоджується з вказаною постановою, виходячи з наступного.

Позивач вказує на те, що підставою для проведення перевірки слугували матеріли надані Камінь-Каширським відділом Головного управління Національної поліції у Волинській області. На підставі зазначених матеріалів посадові особи Управління Держпраці у Волинській області дійли висновку, що ОСОБА_2 в період з 30.11.2017 по 17.04.2018 та в період з 01.12.2018 по 04.01.2019 в трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не перебувала, трудовий договір відсутній, про цьому здійснювала торгівлю у торговому павільйоні, що підтверджує факт допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, чим порушено вимоги частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України. З таким висновком відповідача позивач не згідна, оскільки з 30.11.2017 по 17.04.2018 та в період з 01.12.2018 по 04.01.2019 павільйон був закритий і ОСОБА_2 у цей період не працювала. Позивач також зазначає, що вона не була відповідачем своєчасно повідомлена про розгляд справи і розгляд справи відбувся без її участі, а тому не змогла надати заперечення.

З врахуванням викладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу було призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1).

У відзиві від 10.05.2019 №1491/05-02 відповідач позову не визнає та зазначає, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , в порушення частини 4 статті 23 КЗпП України, фактично було допущено до роботи без оформлення трудового договору та повідомлення органів ДФС про прийняття працівників на роботу громадянку ОСОБА_2 в період з 30.11.2017 по 17.04.2018 та в період з 01.12.2018 по 04.01.2019, за що постановою від 07.22.2018 № ВЛ/93/405/АВ/ТД-ФС , згідно з абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 125190 грн. В зв`язку з викладеним просив в задоволенні позову відмовити (а.с24-33).

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача позову не визнала з підстав, викладених у відзиві, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, з`ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 21.01.2019 №22-і "Про проведення інспекційного відвідування" (а.с.47), направлення про проведення інспекційного відвідування від 21.01.2019 №22 (а.с.48), посадовою особою управління Держпраці у Волинській області - інспектором праці ОСОБА_3 було проведено інспекційне відвідування фізичної особи ОСОБА_4 на предмет дотримання суб`єктом господарювання законодавства про працю, за наслідками якого складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 25.01.2019 №ВЛ 93/405/АВ (а.с.49-52).

Згідно з актом інспекційного відвідування встановлено наступні порушення, зокрема в розділі ІІІ інспектор праці ОСОБА_3 . зробила висновок про те, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було порушено вимоги частини 3 статті 24 КЗпП України, допущено до роботи без укладання трудового договору продавцем ОСОБА_2 в період з 30.11.2017 по 17.04.2018 та в період з 01.12.2018 по 04.01.2019.

25.01.2019 позивач подала до Управління Держпраці у Волинській області заперечення на акт інспекційного відвідування (а.с53-55).

Листом від 31.01.2019 за №360/09 Управління Держпраці у Волинській області повідомило позивача, що її зауваження є необґрунтованими (а.с.56).

30.01.2019 Управління Держпраці у Волинській області винесло рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на 11:30 07.02.2019 (а.с.76).

07.02.2019 Управлінням Держпраці у Волинській винесено постанову за № ВЛ 93/405/АВ/ТД-ФС про накладення на відповідача штрафу у сумі 125190,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернулася з позовом до суду.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, які виникли між сторонами, перевіряючи рішення та дії суб`єкта владних повноважень на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю врегульовані Кодексом законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (далі КЗпП України).

Так, відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пп. 6 п.4 Положення № 96, Державна служба України з питань праці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до пп. 5-1 п.6 Положення № 96, Державна служба України з питань праці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно, без попереднього повідомлення проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.

Згідно з п.7 Положення № 96, Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з Положенням про управління Держпраці у Волиській області, затвердженим наказом Держпраці № 84 від 03.08.2018, управління Держпраці у Волинській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.

Підпунктом 5 пункту 4 Положення, на управління Держпраці у Волинській області відповідно до покладених на нього завдань, передбачено здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Основним завданням управління, згідно Положення, є реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з ст.1 Закону України, від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877-V), заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 4 ст.2 Закону №877-V визначено, що заходи контролю здійснюються в тому числі, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з ч.2 ст.7 Закону №877-V, на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. Частиною 6 цієї ж статті визначено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону №877-V, орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці з питань, зокрема оформлення трудових відносин.

Пунктом 5 Порядку №295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться, у тому числі, за інформацією ДФС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення (п.19 Порядку №295).

Як відображено а в акті інспекційного відвідування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було порушено вимоги частини 3 статті 24 КЗпП України, допущено до роботи без укладання трудового договору ОСОБА_2 в період з 30.11.2017 по 17.04.2018 та в період з 01.12.2018 по 04.01.2019 на посаді продавця.

Про те такий висновок інспектора праці ОСОБА_3 є передчасним та не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні трудові договори було укладено з ОСОБА_2 :

від 03.02.2017 (повідомлення від 03.02.2017) - розірваний 30.11.2017, від 17.04.2018 (повідомлення від 17.04.2018) - розірваний 30.11.2018, від 04.01.2019 (повідомлення від 04.01.2019).

Також в судовому засіданні встановлено, що інспектор праці Коваль У.І. дійшла висновку про допущення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 без укладання трудового договору ОСОБА_2 в період з 30.11.2017 по 17.04.2018 та в період з 01.12.2018 по 04.01.2019 на посаді продавця на підставі матеріалів наданих Камінь-Каширським відділом Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Про те надані Камінь-Каширським відділом Головного управління Національної поліції у Волинській області матеріали факту праці ОСОБА_2 в період з 30.11.2017 по 17.04.2018 та в період з 01.12.2018 по 04.01.2019 не підтверджують.

Так з пояснення ОСОБА_2 від 24.01.2019, що надано інспектору праці, вона вказує на те, що в даний час працює в магазині одна кожен день з 10:00 до 16:00 (а.с.65).

Допитана в якості свідка ОСОБА_2 показала, що в період з 30.11.2017 по 17.04.2018 та в період з 01.12.2018 по 04.01.2019 вона не працювала, а 02.01.2019 зайшла в магазин взяти подарок для тітки, де її застав участковий інспектор та змусив підписати пояснення, що 02.01.2018 торгувала у магазині без медичної книги.

Старший дільничний оперуповноважений ОСОБА_5 допитаний у якості свідка показав, що двічі в кінці грудня 2018 року він відвідував магазин, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , про те магазин був зачинений.

Не підтвердив факт перебування на роботі без укладення трудового договору ОСОБА_2 у період з 30.11.2017 по 17.04.2018 та в період з 01.12.2018 по 04.01.2019, у поясненні наданому працівникам поліції сільський голова ОСОБА_6 (а.с.61).

Відповідно до довідки Камінь-Каширської районної філії Волинського обласного центру зайнятості від 23.05.2019 №135, ОСОБА_2 перебувала на обліку як безробітна в Камінь-Каширської районній філії Волинського обласного центру зайнятості

З 01 лютого 2018 року по 17 квітня 2018 року.

Отже, ні матеріалами наданими працівниками Камінь-Каширського відділу Головного управління Національної поліції, ні в процесі інспекційного відвідування не було доведено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог частини 3 статті 24 КЗпП України, а саме допущення до роботи без укладання трудового договору ОСОБА_2 в період з 30.11.2017 по 17.04.2018 та в період з 01.12.2018 по 04.01.2019 на посаді продавця.

Відповідно до пунктів 3-7 Порядку № 295 накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений головою Держпраці, його заступниками, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Про те, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 про розгляд справи належним чином не була повідомлена, розгляд справи був проведений без її участі, позивач була позбавлена можливості надати усні та письмові пояснення, скористатися своїм правом на захист.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

В судовому засіданні відповідачем не доведено факту фактичного допуску фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до роботи без оформлення трудового договору (контракту) ОСОБА_2 , відповідач, як суб`єкт владних повноважень не доказав правомірності свого рішення, а тому постанова Управління Держпраці у Волинській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 07 лютого 2018 року № ВЛ 93/405/АВ/ТД-ФС є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1251,90 грн., сплачений згідно з квитанцією №0.0..1 від 18.04.2019 (а.с.2).

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ) про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 07 лютого 2018 року № ВЛ 93/405/АВ/ТД-ФС.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ) на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1251,90 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят одну грн. 00 коп.)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду буде складено 12 червня 2019 року.

Суддя В.Д. Ковальчук