Справа № 415/8201/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року справа №415/8201/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника командира взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Хрипливого Володимира Володимировича на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року (повне судове рішення складено 27 лютого 2019 року у м. Лисичанську) у справі № 415/8201/18 (суддя в І інстанції Фастовець В.М.) за позовом ОСОБА_1 до заступника командира взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Хрипливого Володимира Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника командира взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Хрипливого Володимира Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови від 05.10.2018 серії ВР № 304129 у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на вказаному у постанові місці вчинення правопорушення відсутня дорожня розмітка та дорожній знак. Наголошував на зміст рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, зазначаючи, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відтак, вважає постанову незаконною та необґрунтованою.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірну постанову винесено з повним та об`єктивним дослідженням доказів, з її змісту вбачаються фактичні обставини та докази, якими підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення, зокрема відеозаписом з місця події від 05.10.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає залишити апеляційну скарги без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції, що 05 жовтня 2018 відповідачем відносно позивача було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 304129, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 05.10.2018 об 11 годині 53 хвилини у м. Лисичанську по вул. В.Сосюри, 18, керуючи автомобілем Chevrolet Niva 21230, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін ближче ніж 50 м перед пішохідним переходом, а саме безпосередньо на ньому, чим порушив п. 14.6 (в) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Спірним у справі є факт вчинення позивачем порушення п. 14.6 (в) ПДР України та, як наслідок, правомірність прийняття відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 304129 від 05 жовтня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з такого.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї не надано жодного доказу вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та відсутні відомості про технічний засіб, на який провадився відеозапис.

Також місцевий суд зазначив, що наданий відповідачем відеозапис, є недопустимим відповідно до ст.74 ч.1 КАС України доказом, в частині, що стосується підтвердження скоєння позивачем правопорушення, тому що в цій частині цей відеозапис є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, і підлягав оцінці відповідачем на предмет належності та допустимості під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення на позивача, що прямо передбачено вищенаведеною ст.279 ч.2 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить з такого.

Відповідно до змісту розділу IV Наказу МВС від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до частин другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Інструкцією № 1395 визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пункт 1 та 2 розділу III вказаної Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пункт 9 розділу ІІІ Інструкції передбачає, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Згідно з пунктом 14.6 ПДР України обгін заборонено, в тому числі:

в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил обгону, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та належних доказів.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення і відповідно процедури розгляду адміністративної справи за цим фактом, відповідачем надано диск з відеозаписом 2 (DSJX300118-DD0118), тоді як в оскаржуваній постанові взагалі відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис.

Отже, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст.73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справах № 524/5536/17 та № 524/7184/16-а, від 24 січня 2019 року у справах № 428/2769/17 та № 592/5576/17.

За таких обставин, не даючи оцінку іншим доводам апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії від 05.10.2018 серії ВР № 304129 складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відтак, місцевий суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

Разом з тим, місцевий суд своїм рішенням визнав протиправними дії заступника командира взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Хрипливого Володимира Володимировича.

Колегія суддів вважає, що само по собі визнання протиправними вказаних дій не є ефективним засобом захисту прав позивача. Такі вимоги не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі в судовому порядку. Відтак, в частині визнання дій протиправними провадження слід закрити.

Аналогічні висновки щодо неможливості розгляду в судах позовних вимог, які не є ефективним засобом захисту прав, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 820/3713/17 (номер в Єдиному Державному реєстрі судових рішень - 80555767).

Належним способом захисту прав позивача слід визнати скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії від 05.10.2018 серії ВР № 304129.

Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо її не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, рішення місцевого суду в частині визнання протиправними дій відповідача підлягає скасуванню, а провадження щодо цієї частини позовних вимог - закриттю.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.319, ст.ст.321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника командира взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Хрипливого Володимира Володимировича - задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року у справі № 415/8201/18 - скасувати частково.

Провадження у справі в частині визнання протиправними дій заступника командира взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Хрипливого Володимира Володимировича щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

В іншій частині рішення Лисичанського міського суду від 27 лютого 2019 року у справі № 415/8201/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 10 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Т. Г. Арабей

А. А. Блохін