Справа № 460/277/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
10 червня 2019 року м. Рівне №460/277/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Трохимчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Шолом С.В.,
відповідача: представник не прибув,
співвідповідача: представник ОСОБА_1 А.,
розглянувши в підготовчому засіданні клопотання Виконавчого комітету Вараської міської ради про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", до Заболоттівської сільської ради, Виконавчого комітету Вараської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває на розгляді адміністративна справа № 460/277/19 за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі - позивач), до Заболоттівської сільської ради (далі - відповідач), Виконавчого комітету Вараської міської ради (далі - співвідповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.
Ухвалою суду від 13 травня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання у справі було відкладено на 10 червня 2019 року.
10 червня 2019 року, до початку підготовчого засідання, співвідповідач подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду. Вказане клопотання обґрунтовує тим, що з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог предметом спору у вказаній справі є визнання протиправною бездіяльності співвідповідача, що полягає у не встановленні для Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом") тарифу на теплову енергію , згідно з поданою ним заявою від 30 березня 2018 року, яка тривала до 28 лютого 2019 року. Співвідповідач звертає увагу на те, що в силу вимог чинного законодавства заява про затвердження тарифів на теплову енергію мала бути розглянута відповідачем протягом одного календарного місяця. Враховуючи, що така заява була подано позивачем 30 березня 2018 року, тому, на думку співвідповідача, з 1 травня 2018 року останній мав дізнатися про порушення свої прав. Натомість, до суду з вказаним позовом позивач звернувся у лютому 2019 року, тобто поза межами строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). З огляду на вказане, співвідповідач просить залишити позов без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.
В підготовчому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про залишення позову без розгляду.
Представник відповідача в підготовче засідання не прибув. На підставі частини першої статті 181, частини першої статті 205 КАС України суд постановив продовжити розгляд справи за його відсутності.
Представник співвідповідача в підготовчому засіданні підтримав клопотання про залишення позову без розгляду та просив його задовольнити.
Заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених співвідповідачем в основу клопотання про залишення позову без розгляду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
7 лютого 2019 року позовна заява надійшла до суду. За змістом позовних вимог, позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не встановленні для ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" тарифу на теплову енергію на підставі заяви від 30 березня 2018 року, та зобов`язання відповідача встановити для ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" тариф на теплову енергію на підставі заяви від 30 березня 2018 року.
Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року позовна заява залишалася без руху та позивачу встановлювався строк для усунення недоліків тривалістю 10 днів з дня вручення ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.
22 лютого 2019 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій останній зазначив, що строк звернення до суду з вказаним позовом не був ним пропущений. Зокрема, у заяві позивач вказав, що за своєю юридичною природою не встановлення органом місцевого самоврядування (в даному випадку, відповідачем) тарифу для суб`єкта господарювання на його відповідне звернення, - це правопорушення, яке носить триваючий характер. Бездіяльність відповідача в даному випадку є триваючою. Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Таким чином, триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Оскільки станом на день подання вказаного позову до суду рішення за наслідками розгляду заяви ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" від 30 березня 2018 року щодо затвердження тарифу на теплову енергію відповідачем не прийняте, тобто ним вчиняється триваюча протиправна бездіяльність, тому, на думку позивача, строк звернення до адміністративного суду не був ним пропущений.
Суд погодився з вказаним твердженням позивача та ухвалою від 27 лютого 2019 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі та призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 17 квітня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання позивача про залучення Виконавчого комітету Вараської міської ради до участі у справі в якості співвідповідача.
23 квітня 2019 року позивач подав до суду заяву про уточнення змісту позовних вимог, згідно з якою просив визнати протиправною бездіяльність співвідповідача, що полягає у не встановленні для ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" тарифу на теплову енергію, згідно з поданою ним заявою від 30 березня 2018 року, яка тривала до 28 лютого 2019 року.
Як зазначено вище по тексту ухвали, 10 червня 2019 року співвідповідач подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.
Оцінюючи доводи співвідповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Тобто, за змістом зазначених норм КАС України, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Суд зауважує, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналася про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, використання законодавцем в диспозиції норми частини другої статті 122 КАС України слова «повинна», слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Матеріалами справи підтверджується, що 30 березня 2018 року ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" звернувся до відповідача із заявою про встановлення тарифу на теплову енергію, її транспортування та постачання згідно з доданим до заяви економічно обґрунтованим розрахунком на вказані послуги.
З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 1 червня 2011 року № 869, якою, зокрема, затвердив Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води (далі - Порядок № 869).
Відповідно до пункту 49 Порядку № 869, для встановлення одноставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання ліцензіат подає уповноваженому органові відповідної територіальної громади, на території якої ліцензіат провадить (має намір провадити) ліцензовану діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, у друкованому та електронному вигляді заяву і розрахунки тарифів на планований період за встановленими такими органами формами з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час їх проведення.
Згідно з пунктом 106 Порядку № 869, розгляд розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, поданих ліцензіатом (підприємством), здійснюється уповноваженим органом протягом одного календарного місяця, а у разі коригування тарифів - протягом десяти календарних днів з дня отримання відповідної заяви у порядку, встановленому Мінрегіоном.
При цьому, із змісту позовної заяви слідує, що позивачу було відомо про визначений чинним законодавством строк розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію.
Таким чином, позивач повинен був дізнатися про допущення відповідачем спірної бездіяльності щодо затвердження тарифів на теплову енергію щонайменше 1 травня 2018 року, тобто після закінчення одного календарного місяця з дня подання ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" до відповідача заяви про затвердження таких тарифів.
Крім того, на переконання суду, після закінчення вказаного вище строку, позивач не був позбавлений можливості звернутися до відповідача з метою отримання інформації щодо суті прийнятого останнім рішення за наслідками розгляду поданої ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" заяви. Доказів на підтвердження протилежного позивачем суду не надано та судом під час підготовчого провадження у справі не встановлено.
За наведених обставин, перебіг шестимісячного строку для звернення позивача до суду з вказаним позовом розпочався з 2 травня 2018 року та закінчився 2 листопада 2018 року.
Разом з тим, згідно з матеріалами справи вказаний позов був поданий позивачем до відділення поштового зв`язку 6 лютого 2019 року.
Тобто, позов був поданий позивачем до суду більше ніж через три місця після закінчення строку для його подання.
З огляду на вказане, ухвалою суду від 12 лютого 2019 року позовна заява залишалася без руху та позивачу встановлювався строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Як зазначено вище по тексту ухвали, 22 лютого 2019 року позивач подав до суду заяву, в якій вказав, що в даному випадку бездіяльність відповідача щодо не затвердження тарифів на теплову енергію має триваючий характер та оскільки вона тривала на момент звернення до суду, тому строк звернення з вказаним позовом до адміністративного суду не був ним пропущений.
Однак, погоджуючись з таким твердженням позивача, про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі від 27 лютого 2019 року, суд прийшов до помилкового висновку про подання ним позову в межах строку звернення, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, позаяк, диспозиція вказаної норми пов`язує початок перебігу строку звернення до суду, зокрема, з моментом коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а не з моментом коли порушення її прав було припинено.
Тобто, доводи та обґрунтування, викладенні в заяві позивача від 22 лютого 2019 року, не спростовують факту пропуску ним строку звернення до суду з даним позовом. Крім того, вказана заява не містить жодного посилання на причини пропуску відповідного строку та до неї не додані докази, що підтверджують їх поважність.
Суд наголошує, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу верховенства права, а точніше, одного з його елементів принципу правової визначеності.
Відповідно до частини третьої 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Вказане узгоджується з приписами пункту 1 частини другої статті 183 КАС України, згідно з якими за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд прийшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання співвідповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.
Крім того, за приписами частини п`ятої статті 240 КАС України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.
Пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням)).
Оскільки суд залишає позов без розгляду з підстав, визначених пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, то сплачений позивачем при поданні позову судовий збір належить до повернення останньому.
Разом з тим, клопотання позивача про повернення судового збору станом на час прийняття рішення про залишення позову без розгляду в справі відсутнє, тому вказане питання буде вирішено судом після його надходження.
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 183, пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Клопотання Виконавчого комітету Вараської міської ради про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.
Позовну заяву в адміністративній справі № 460/277/19 залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 12 червня 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.