Справа № 640/4187/19
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

07 червня 2019 року № 640/4187/19

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України, Начальника Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України полковника Віктора Ходота про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України (далі також відповідач-1), начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України полковника Віктора Ходота (далі також відповідач-2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії щодо ненадання ОСОБА_1 результатів і рішень всіх матеріалів службового розслідування кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України та начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України полковника Віктора Ходота;

зобов`язати відповідачів надати позивачу копії всіх рішень та всіх матеріалів службового розслідування згідно витягу з протоколу від 13 серпня 2018 року № 266/419, а також надати позивачу можливість ознайомитись з матеріалами службового розслідування в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачами було протиправно відмовлено позивачу у наданні результатів службового розслідування та прийнятих рішень щодо подальшого проходження військової служби капітаном ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Вовком П.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Крім того, ухвалою суду від 18 квітня 2019 року, зокрема, запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення їм даної ухвали надати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України).

Відповідачем-2 надано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що на неодноразові звернення громадянина ОСОБА_1 до Міністерства оборони України (далі також Міноборони України), йому надавались роз`яснення щодо законності звільнення його з військової служби.

Крім того, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року по справі № 825/2136/15-а звільнення з військової служби в запас, призваного на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 було здійснено відповідно до п. 6 Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію», визнано законним. Оскільки інформація щодо незаконного звільнення з військової служби позивача не підтвердилась, підстав для повторного проведення службового розслідування не було.

Позивачем надавалась відповідь на відзив, в якій він наполягав на заявлених позовних вимогах.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами наказом військового комісаріату Борзнянського районного військового комісаріату № 25 від 12 березня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого офіцера відділення комплектування та з вказаної дати виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Борзнянського районного військового комісаріату Чернігівської області.

Підставою для звільнення з вказаної посади є рапорт ОСОБА_1 від 12 березня 2015 року та наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 07 березня 2015 року № 197.

31 липня 2018 року в Міноборони України відбувся прийом громадян з особистих питань, який проводив заступник Міністра оборони України з питань європейської інтеграції генерал-лейтенант ОСОБА_2 .

Як вбачається з витягу із протоколу прийому громадян з особистих питань від 31 липня 2018 року (а.с. 8), ОСОБА_1 проінформовано, що за його заявою відповідно до рішення керівництва ГШ Збройних Сил України проводиться службове розслідування.

За наслідками прийому громадян було вирішено: опрацювати та долучити до розслідування додані під час особистого прийому громадян матеріали; результати службового розслідування та прийняті рішення щодо подальшого проходження військової служби капітаном ОСОБА_3 доповісти; про результати роботи проінформувати заявника та відділ по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Департаменту інформаційно-організаційної роботи та контролю Міністерства оборони України.

27 листопада 2018 року позивач звернувся до Міністра оборони України із заявою про надання йому копії рішення та матеріалів за наслідками проведення службового розслідування з питання поновлення ОСОБА_1 на військовій службі.

Листом від 02 січня 2019 року № 116/9/КУ/1/06 за підписом начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України позивача, зокрема, було повідомлено, що в кадровому центрі Сухопутних військ Збройних Сил України за дорученням повторно розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо правомірності звільнення з військової служби.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року по справі № 825/2136/15-а звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу визнано законним.

Крім того, Службою правопорядку було надано доповідь першому заступнику начальника Генерального штабу Збройних Сил України про відсутність підстав проведення службового розслідування у зв`язку з тим, що питання викладені у зверненні розглядались в судовому порядку.

Позивач розцінив зазначений лист як відмову в наданні йому матеріалів службового розслідування та рішення, прийнятого за його наслідками, що обумовило звернення до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України «Про звернення громадян» (далі також Закон).

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За правилами статті 22 Закону, керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян зобов`язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об`єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Так, приписами статті 15 Закону визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з положеннями статті 18 Закону, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

При цьому, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення (стаття 19 Закону).

Частиною 1 статті 20 Закону передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Матеріалами справи встановлено, що під час особистого прийому, проведеного 31 липня 2018 року заступником Міністра оборони України, ОСОБА_1 було у тому числі проінформовано, що за його заявою відповідно до рішення керівництва ГШ Збройних Сил України проводиться службове розслідування та вирішено опрацювати та долучити до розслідування додані під час особистого прийому громадян матеріали.

Оскільки позивача, у строки визначені у статті 20 Закону, не було проінформовано про результати перевірки, він звернувся до Міністра оборони України із заявою від 27 листопада 2018 року, в якій просив надати йому копію відповідного рішення та матеріалів службового розслідування з питання правомірності його звільнення з військової служби.

Листом від 02 січня 2019 року позивача повідомлено про відсутність підстав проведення службового розслідування, оскільки питання, викладені у зверненні розглядались в судовому порядку.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач-2 вказав, що на неодноразові звернення громадянина ОСОБА_1 до Міноборони, йому надавались роз`яснення щодо законності його звільнення з військової служби. Оскільки інформація щодо незаконного звільнення позивача не підтвердилася, підстав для повторного проведення службового розслідування не було, про що його було неодноразово проінформовано.

На підтвердження обґрунтування зазначеного відзиву, суду надано лише копії судових рішень по справі № 825/2136/15-а за позовом ОСОБА_1 до Борзнянського районного військового комісаріату Чернігівської області, за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди.

Листи, якими позивачу надавались неодноразові роз`яснення щодо законності його звільнення з військової служби та на які посилається відповідач-2 у своєму відзиві, із доказами їх направлення/вручення ОСОБА_1 суду не надано.

Надаючи оцінку спірними правовідносинам, які виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Положеннями статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1-2 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що службове розслідування за фактом незаконного звільнення ОСОБА_1 з військової служби проводилось, про що свідчать відомості, вказані у відзиві на позовну заяву та витягу з протоколу прийому громадян з особистих питань від 31 липня 2018 року.

Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року відповідачі зобов`язувались надати суду, зокрема, відомості чи було фактично проведено службове розслідування та прийнято за його наслідками рішення щодо подальшого проходження військової служби капітаном ОСОБА_3 , якщо так надати суду відповідні матеріали та рішення.

Разом з тим, на виконання вимог статей 77, 80 КАС України, витребуваних судом документів до матеріалів справи долучено не було, про причини неможливості надання таких доказів, суду повідомлено не було. Натомість, відповідачем було повідомлено суд лише про відсутність підстав для повторного проведення службового розслідування, про що позивача було неодноразово проінформовано. Цим, на думку суду, відповідач самостійно підтвердив обставини проведення первинного службового розслідування, відомості щодо якого, як і рішення, прийняті за результатом його здійснення, законно запитувались позивачем.

Таким чином, суб`єктами владних повноважень в порушення наведених процесуальних норм не надано суду жодних належних та допустимих доказів виконання вимог статей 15, 19, 20 Закону в частині повідомлення позивача про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого статтею 74 КАС України, частиною 2 якої визначено, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На думку суду, факт наявності судових рішень по справі № 825/2136/15-а за позовом ОСОБА_1 до Борзнянського районного військового комісаріату Чернігівської області, за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди, якими встановлена законність звільнення позивача з військової служби, не позбавляє відповідачів обов`язку виконання вимог Закону, в частині надання відповіді на звернення, у термін не більше одного місяця від дня його надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Наявна в матеріалах справи відповідь від 02 січня 2019 року так само не містить відомостей про результати проведеного службового розслідування, відтак такою, що підлягає задоволенню є позовна вимога про визнання протиправними дій щодо ненадання ОСОБА_1 результатів і рішень всіх матеріалів службового розслідування кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України та начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_4 .

За правилами статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням встановленої судом протиправності дій суб`єктів владних повноважень, з метою належного захисту прав позивача суд приходить висновку про зобов`язання відповідачів надати ОСОБА_1 копії всіх рішень та всіх матеріалів службового розслідування, а також надати позивачу можливість ознайомитись з матеріалами такого розслідування.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всупереч наведеним вимогам відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірності вчинений дій.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 768, 40 грн., стягується відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України, Начальника Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України полковника Віктора Ходота (04119, місто Київ, вулиця Детгярівська, будинок 19; КОД ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії щодо ненадання ОСОБА_1 результатів і рішень всіх матеріалів службового розслідування Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України, Начальника Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України полковника Віктора Ходота.

Зобов`язати Кадровий центр Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та Начальника Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України полковника Віктора Ходота надати ОСОБА_1 копії всіх рішень та всіх матеріалів службового розслідування згідно витягу з протоколу від 13 серпня 2018 року № 266/419, а також надати ОСОБА_1 можливість ознайомитись з матеріалами службового розслідування в повному обсязі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 понесені останнім витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.
Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк