Справа № 120/3938/18-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3938/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик В.В,

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

06 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Білоконна О. В.,

представників відповідача - Якимця Д.С.,

Македонського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року (головуючий суддя Дончик В.В., повний текст рішення виготолено 26.02.2019 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Форте" до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.11.2018 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 08.05.2018 № UА401000/2018/000021/1;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА401010/2018/00039;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ГОВ «Агро-Форте» надмірно сплачені митні платежі в розмірі 20620,00 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.02.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 08.05.2018 №UA401000/2018/000021/1.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401010/2018/00039.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Форте сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 3524 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної фіскальної служби.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що подані позивачем до митного органу документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що в матеріалах справи наявний звіт про експертну оцінку обладнання, що ввозиться на митну територію України, а саме, на самохідний оприскувач HARDI COMMANDER PLUS 4200L, 2004 року випуску, який встановлює дійсну його вартість, а тому не є обґрунтованими твердженнями апелянта про те, що у митниці були підстави для виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості. Також позивач вказує на пропуск строку подання апеляційної скарги відповідачем.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили колегію суддів її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

18.04.2018 між ТОВ «Агро-Форте» (покупець) та KUPNO-SPRZEDAZ Y1ASZYN POENICZYCH І BUDOWEANNYCH MAEGORZATA RAROL (продавець) укладено Контракт № 1.

Пунктом 1 Контракту, продавець зобов`язується продати покупцю сільськогосподарське обладнання на умовах цього Контракту, надалі - «обладнання», у кількості, асортименті, по цінам у відповідності до рахунків-фактур, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Покупець зобов`язується сплатити поставлене сільськогосподарське обладнання. Відповідно до п. 2. Контракту, ціни на обладнання, вказані в узгоджених рахунках-фактурах в Євро. Сума контракту становить вартість всього товару, який зазначений в специфікаціях та рахунках-фактурах на поставку товару на протязі дії контракту.

Згідно п.2. Контракту Сторонами було погоджено, а Продавцем виставлено рахунок-фактуру на бувший в експлуатації самохідний оприскувач HARDI COMMANDER PLUS 4200L, 2004 року випуску, за ціною 11000,00 Євро. Оплата за обладнання покупцем була здійснена 25.04.2018 згідно платіжного доручення № 7 в сумі 11000,00 Євро.

Позивачем до митного поста Вінницької митниці ДФС представником декларанта ПП «Євролан» було подано митну декларацію від 07.05.2018 № UA401010.2018.014484 та необхідні документи з метою здійснення митного контролю та митного оформлення обладнання.

Для митного оформлення декларантом було подано наступні документи:

- Рахунок-фактура (інвойс);

- Автотранспортна накладна;

- Декларація про походження товару;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару;

- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

- Зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів;

- Інформація про позитивні результати державних видів контролю;

-Заява підприємства, подання якої передує митному оформленню товарів і транспортних засобів;

- Копія митної декларації країни відправлення:

- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів.

Позивачем митна вартість товарів заявлена за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), та складала 11000,00 (одинадцять тисяч) Євро (в еквіваленті 346335,87 грн.) за обладнання (розрахована декларантом митна вартість товару згідно гр. 28 Рішення про коригування митної вартості товарів).

По ЕМД № UA401010.2018.014484 автоматизованою системою аналізу управління ризиків було згенеровано перелік митних формальностей, в тому числі за напрямком контролю правильності визначення митної вартості товарів за інструкцією: «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1) Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ».

Відповідачем декларанту направлено електронні повідомлення з вимогою надати документи, зазначені в гр. 44 МД, а також передбачені ч. 2 ст. 53 МКУ (якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. За наявності інші платіжні та /або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару), а після їх опрацювання, - з вимогою надати додаткові документи для підтвердження митної вартості, які передбачені ч. 3 ст. 53 МКУ, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).

Після надання декларантом повідомлення з переліком наданих документів та інформації про те, що інші документи надаватись не будуть, 08.05.2018 відповідачем до відділу контролю митної вартості та адміністрування митних платежів було направлено запит №585/02-80-61-01 для вирішення питання правильності визначення митної вартості задекларованого товару.

Згідно ПІК ЄАІС ДФС України, у найближчий до дати декларування товару час, митне оформлення в інших органах доходів і зборів бувших у використанні розбризкувачів зі слідами зносу та технічної експлуатації торговельної марки HARDI, подібних моделей та ваги, здійснювалось за цінами від 17 273,26 доларів США.

08.05.2018 за результатами опрацювання поданих документів та наявної цінової інформації головним державним інспектором управління адміністрування митних платежів Якимцем Д.С. винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2018/000021/1, а джерелом числового значення митної вартості була МД №UA125120/2018/473709 (ІМ 40 ДЕ) від 02.05.2018, за якою задекларовано «Розбризкувач бувший у використанні зі слідами зносу та технічної експлуатації, що тягнеться за допомогою трактора для сільського господарства - причіпний оприскувач Hardi Commander - 1 шт., серійний номер 018231, довжина штанг 24 м. У розібраному стані. Торговельна марка: Hardi. Країна виробництва: DK. Виробник: Hardi International A/S». Зазначили, що митну вартість товару не може бути визначено за ціною договору (контракту), щодо товарів які імпортуються (вартість операції) відповідно до вимог ст. 58 МК України, в зв`язку з тим, що під час контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що документи надані декларантом для підтвердження митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Не погоджуючись із рішенням митного органу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 49 МК України від 13.03.2012 № 4495-VI вказано, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Права та обов`язки декларанта або уповноваженої ним особи, які заявляють митну вартість товару встановлені частинами 2, 3 ст. 52 МК України.

Частинами 2, 3 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч. 1-3 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Так положеннями частин 1, 2, 5, 6 ст. 55 МК України зазначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частин 1 та 2 ст. 57 МК України, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 1, 2 ст. 64 МК України).

Отже, з наведеного слідує, що орган доходів і зборів повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів, а суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Пунктом 10 ст. 58 МК України визначено складові, які включаються при визначені митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Зокрема, до митної вартості товарів включаються суми витрат на транспортування товару, що залежать від умов, на підставі яких такий товар поставляється.

Згідно матеріалів справи, підставою прийняття оскаржуваного рішення відповідачем слугувало те, що позивач не надав усіх додаткових документів, що вимагались для підтвердження митної вартості товару.

Згідно рішення про коригування митої вартості товарів, митним органом встановлено, що джерелом числового значення митної вартості була МД №UA125120/2018/473709 (ІМ 40 ДЕ) від 02.05.2018, за якою задекларовано «Розбризкувач бувший у використанні зі слідами зносу та технічної експлуатації, що тягнеться за допомогою трактора для сільського господарства - причіпний оприскувач Hardi Commander - 1 шт., серійний номер 018231, довжина штанг 24 м. У розібраному стані. Торговельна марка: Hardi. Країна виробництва: DK. Виробник: Hardi International A/S».

При цьому, судом першої інстанції вірно вказано, що наявність виключно розбіжності між рівнем заявленої митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути єдиною та достатньою підставою для однозначного висновку про коригування митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних.

Разом з цим, слід вказати, що наявність в митного органу відомостей про те, що оцінювані товари, розмитнювалися іншими особами за вищою митною вартістю, за відсутності інших визначених, законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митними органами контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості товарів за основним методом та її коригування митним органом за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин може впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок та ін.).

Крім того, неподання виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, а також декларації країни відправника у відповідному перекладі на українську мову, - не може однозначно свідчити про недостовірність відомостей, що викладені у інших документах, поданих декларантом на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 № 5007-V1 встановлено, що під час проведення експортних (імпортних) операцій у розрахунках з іноземними суб`єктами господарювання застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку.

Водночас, статтею 6 Указу Президента України від 25.08.1994 № 475/94 Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів вказано, що при здійсненні суб`єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції.

Таким чином, в даному випадку неподання позивачем додаткових документів, не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

При цьому, лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Згідно ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, у зв`язку із чим, рішення Вінницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 08.05.2018 № UА401000/2018/000021/1 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, позовна вимога про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА401010/2018/00039 підлягає задоволенню, оскільки є похідною від першої позовної вимоги.

Разом з цим, апеляційний суд відхиляє посилання позивача на пропущення відповідачем строку подання апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно матеріалів справи, рішення першої інстанції прийняте без участі сторін, повний текст оскаржуваного рішення відповідач отримав 14.03.2019, а апеляційну скаргу подав до суду 12.04.2019, тобто в межах тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відтак, доводи позивача про пропущення відповідачем строку подання апеляційної скарги та заява про застосування строків позовної давності є безпідставними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її вирішення та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Водночас, судова колегія вважає за необхідне вирішити питання щодо судових витрат у даній справі.

Зокрема, судом враховується, що рішення суду першої інстанції було оскаржено митним органом в частині задоволених вимог немайнового характеру, внаслідок чого апелянту належало сплатити 5286 грн. Враховуючи, що відповідно до платіжного доручення №277 від 08.04.2019 року апелянтом сплачено лише 5256 грн. судового збору сума недоплачено при зверненні до суду апеляційної інстанції судового збору становить 30,00 грн.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Вінницької митниці Державної фіскальної служби України недоплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на користь Державного бюджету України недоплачений судовий збір в розмірі 30,00 грн. за подання апеляційної скарги на рішення ВІнницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року за реквізитами стягувача: Державна судова адміністрація України, місце знаходження (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601); отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 червня 2019 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Курко О. П.