Справа № 804/4445/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4445/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троноява А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34)» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року (суддя Кальник В. В.) у справі за позовом Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби (№34)» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34)»» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.05.2018 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з розрахунку штрафних санкцій вбачається, що платежі з вересня 2017 року по березень 2018 року пішли в рахунок незаконно сформованого боргу з серпня 2014 року по грудень 2014 року. Позивач надає суду платіжні документи до декларацій за увесь період, а саме, з серпня 2014 року по березень 2018 року, які підтверджують неможливість виникнення боргу. Оскільки всі платежі зараховувались без затримки і порушень граничного строку сплати податкових зобов`язань, тому нарахування штрафних санкцій на підставі порушення граничного строку сплати сум грошового зобов`язання податку на додану вартість і прийняття спірного податкового повідомлення-рішення є безпідставним, податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги повторює доводи, викладені у адміністративному позові. Крім того, вказує, що застосовувати норму про обов`язок контролюючого органу перераховувати суми платежів в рахунок боргів минулих періодів, пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, відповідач не мав права на підставі статті 5 Цивільного кодексу України. Незважаючи на те, що позивачем надано докази, що з моменту набрання чинності ПК України відповідач сплачував податок, суд першої інстанції розглянув справу, аргументуючи свої доводи нормами Податкового кодексу України, ігноруючи норму статті 5 Цивільного кодексу України. Позивач надав до суду копії платіжних доручень по кожній декларації з податку на додану вартість за весь вказаний період, що є підтвердженням сплати Податку на додану вартість, тому борг сформовано відповідачем незаконно.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

06.06.2019 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване участю представника при розгляді іншої справи.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вказаного клопотання та наявності підстав для відкладення розгляду справи, судом апеляційної інстанції враховано, що за клопотаннями вказаного представника позивача судом апеляційної інстанції відкладено розгляд справи призначений в судових засіданнях на 28.02.2019 (для ознайомлення представника з матеріалами справи) та 18.04.2019 (у зв`язку з участю представника позивача при розгляді іншої справи). Станом на 06.06.2019 представником позивача не ставиться питання про надання додаткових доказів по справі, які не були враховані при розгляді справи судом першої інстанції

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні не є обов`язковою, представником позивача втретє поспіль заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому не ставиться питання про надання нових доказів, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявленого клопотання, відсутність підстав для відкладення розгляду справи втретє та у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим провести апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.04.2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було проведено камеральну перевірку Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість за липень-листопад 2014 року.

За результатами перевірки 18.04.2018 року складений акт №19342/354/04-36-12-07/08679712, у якому зазначено, що встановлено несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 329747,00грн. за період серпень-грудень 2014 року визначених поданими позивачем податковими деклараціями з ПДВ, а саме: № від 16.09.2014 року, № від 30.09.2014 року, № від 16.10.2014 року, № від 18.11.2014 року, № від 16.09.2014 року, № від 18.08.2014 року, № від 16.12.2014 року.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.05.2018 року № , яким позивачу на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України нараховано штрафні санкції в сумі 65949,40 грн. за порушення термінів сплати податкових зобов`язань у сумі 329747,00 грн. із затримкою більше 30 календарних днів.

Правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення передана на розгляд суду.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.(пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України)

За приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. (пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України)

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 57.1 якої, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з наявністю у позивача боргів минулих періодів, сплачені позивачем кошти по відповідним деклараціям з податку на додану вартість були зараховані в рахунок погашення боргів минулих періодів.

Внаслідок чого, за результатами перевірки встановлено, що позивачем порушено строки сплати податкових зобов`язань за податковими деклараціями за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року, більш ніж на 30 календарних днів на суму 329747,00 грн. Відповідний розрахунок долучений до податкового повідомлення-рішення, яке оскаржується у межах цієї справи. Вказані обставини підтверджуються даними інтегрованої картки платника податків. ( т.1 а.с.222-228)

За приписами пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, яка визначає наслідки порушення правил сплати (перерахування) податків, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до вимог пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено наявність у позивача податкового боргу з податку на додану вартість, тому колегія суддів вважає вірним спрямування платежів з податку на додану вартість, здійснених позивачем у період з 27.09.2017 року по 26.03.2018 року, на погашення податкового боргу, який існував у підприємства у минулих податкових періодах, внаслідок чого виникла несвоєчасна сплата узгоджених сум грошових зобов`язань.

Щодо доводів позивача стосовно необхідності застосування статті 5 Цивільного кодексу України, а не норм Податкового кодексу України, оскільки позивач з моменту набрання чинності Податковим кодексом України сплачував податок суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 5 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», яким було врегульовано спірні правовідносини до прийняття Податкового кодексу України, було встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов`язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, - у розмірі п`ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання протягом граничних строків, до прийняття Податкового кодексу України було врегульовано аналогічними нормами Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34)» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 06.06.2019 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 07.06.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко