Справа № 400/941/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 р. № 400/941/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_3

до відповідача: Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056

про:визнання протиправною та скасування постанови від 07.03.2019 № 095922,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (далі- відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 095922 від 07.03.2019 року, винесену Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код 39816845).

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код 39816845) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн.

Ухвалою суду від 02.04.2019р. справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що не погоджується з постановою відповідача від 07.03.2019р. № 09522 про застосування адміністративно-господарського штрафу, оскільки позивач не може нести відповідальність за виявленими контролюючими органами порушеннями, тому що такі не вчиняв, а та обставина, що він є власником автомобіля, не є підставою для застосування до ОСОБА_1 фінансових санкцій та покладення обов`язку сплатити додатково кошти за відсутність встановлених законом документів у водія. Позовні вимоги позивач просить задовольнити.

Відповідач заперечує прот позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, в якому пояснює, що осаржувану постанову винесено з додержанням вимог чинного законодавства та у відповідності із Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2234). Водій, що керував транспортним засобом, який належить позивачу, на вимогу посадових осіб органу контролю не надав у відповідност до ст.48 Закону № 2344 індивідуальну контрольну книжку. За наявності виявленого порушення посадовими особами відповідача було складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, яка відповідає нормам чинного законодавства, є правомірною, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

23.04.2019р. позивач та відповідач надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки DAF моделі FT 95 XF 480, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 14.11.2015р. (а.с. 14).

26 березня 2019 року позивач поштою отримав постанову про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу № 095922 від 07.03.2019 року в сумі 1700 грн. за порушення законодавства України про автомобільний транспорт, яким передбачена відповідальність на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, а саме: тахокарти водія ОСОБА_2 (Даф, держ. Номер НОМЕР_2 ) акт № 080734 .

Належний позивачу транспортний засіб марки DAF моделі FT 95 XF 480, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно виданої позивачем довіреності від 20.07.2018 року, знаходиться у користування іншої особи - ОСОБА_2 , який і керував транспортним засобом під час проведення відповідної перевірки відповідачем.

Як вказує позивач в позовній заяві, жодного відношення до вантажних перевезень ОСОБА_2 , він не має. Свою підприємницьку діяльність позивач припинив 06.10.2017р., що підтверджується інформацією у Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.11-13).

06.02.2019р. Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області проведено перевірку зазначеного вище автотранспортного засобу на автодорозі 203км+500м а/д М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ", в резуоттатіт якої виявлено порушення законодавства України про автомобілний транспорт., а саме допущено порушення абз.3 ч.1 ст.80 Закону України "Про автомобільний транспорт" - надання послуг з перевезення вантажів без оформленя документів, перелік яких визначений ст.48 цього Закону.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт працівниками відповідача винесено відносно позивача постанову про застосування азміністратвино-господарського штрафу № 095922 від 07.03.2019р. в розмірі 1700грн.

Відповідно до викладеного у Постанові, позивач порушив статтю 48 Закону № 2344.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, автомобільні перевізники сплачують адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з визначенням, що наведено у статті 1 Закону № 2344, автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як вказано у статті 33 Закону № 2344, автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Позивач є власником транспортного засобу, вказаного у Постанові (а. с. 14), але, згідно з самою оскаржуваною Постановою перевізником (водієм) був ОСОБА_2 (а.с. 20).

Крім того, за твердженнями позивача (що не були спростовані відповідачем), ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання (згідно з доданою до позовної заяви інфорацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 06.10.2017р. було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ), що виключає можливість притягнення його до відповідальності на підставі статті 60 Закону № 2344.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про протиправність Постанови та, відповідно, про задоволення позову.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 1500 грн., суд зазначив таке.

Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як вказано у частині третій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В якості доказів понесення витрат на правничу допомогу позивач надав Акт наданих послуг від 29.03.2019р., яким визначив вартість послуг адвоката у сумі 2750 грн., квитанцію до прибуткового касового ореду №6 від 29.03.2019р., а також договір про надання правової допомоги.

Розглянувши заяву позивача та надані до заяви документи, суд встановив, що заява відповідає ч.4,5,7 ст.134 КАС України. Відповідач з приводу заявленої вимоги, заперечень до суду не надавав. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення вимоги представника позивача щодо розподілу судових витрат в повному обсязі.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 134, 139, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (в АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 095922 від 07.03.2019 року, винесену Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код 39816845).

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр.Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ідентифікаціний код НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений квитанцією від 29.03.2019р. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов