Справа № 440/1199/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1199/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнання протиправним та скасування рішення № 25 від 20.11.2018 щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки № 334 від 06.06.2018, виданої Державним підприємством "Дослідне господарство імені 9 січня інституту свинарства агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України ";

зобов`язання відповідача перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки № 334, виданої Державним підприємством "Дослідне господарство імені 9 січня інституту свинарства агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України " від 06.06.2018 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1986 по 30.06.1986 із суми 1814,94 крб, починаючи з 17.10.2018 з урахуванням сплаченого.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі також - відповідач, Лубенське ОУПФУ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою від 24 квітня 2019 року суд за клопотанням позивача призначив справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні /а.с. 23/.

У судове засідання 23 травня 2019 року з"явився представник позивача та надав пояснення по суті справи. Представник відповідача в судове засідання не з"явився.

У судове засідання, призначене після перерви на 31 травня 2019 року, учасники справи явку уповноважених представників не забезпечили.

Представник відповідача надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Управління /а.с. 29/.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" набув право на призначення пенсії із заробітної плати, що мала бути ним одержана за роботу в зоні відчуження з урахуванням нещодавно розсекречених нормативних документів. У зв`язку з чим вважає незаконним cпірне рішення відповідача від 20.11.2018 року № 25 про відмову в перерахунку пенсії на підставі довідки № 334 від 06.06.2018, виданою Державним підприємством "Дослідне господарство імені 9 січня інституту свинарства агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України", що складена з урахуванням перерахованої заробітної плати за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за червень 1986 року.

25 квітня 2019 року судом отримано відзив Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки обчислення заробітку позивача за роботу в зоні відчуження за червень 1986 року здійснено з порушенням норм чинного законодавства на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відтак, перерахунок пенсії не може здійснюватись на підставі даних, які не відповідають первинним бухгалтерським документам.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, має ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання та отримує пенсію по інвалідності через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

У 1986 році позивач, працюючи у радгоспі 9 Січня (зараз - Державне підприємство "Дослідне господарство імені 9 січня інституту свинарства агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України"), був призваний на військові збори та направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де перебував з 08.06.1986 по 22.07.1986.

Після повернення на попереднє місце роботи йому було нараховано та виплачено заробітну плату за роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 08.06.1986 по 22.07.1986.

Згідно з довідкою від 06 червня 2018 року № 334, виданою Державним підприємством "Дослідне господарство імені 9 січня інституту свинарства агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України", позивачу перераховано заробітну плату за роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 08.06.1986 по 22.07.1986 в сумі 1814 крб.

Позивач звернувся до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок та виплату йому пенсії згідно вищевказаної довідки.

Відповідач відмовив у такому перерахунку, посилаючись на неправильність проведеного розрахунку грошового забезпечення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд виходить з такого.

Норми права, які підлягають застосуванню
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Нормами статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до частини першої статті 54 цього Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 та 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі за текстом - Порядок № 1210).

Судом встановлено, що позивач брав участь з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1986 по 22.07.1986.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 рр. осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 року № 2488-рс. Повідомляється також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08 травня 1986 року № 168-5, від 10 червня 1986 року № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року № 530-рс, від 16 грудня 1986 року № 694-рс, від 06 січня 1988 року № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09 травня 1986 року, № 58с від 11 червня 1986 року, № 132с від 16 вересня 1986 року, № 179с від 25 грудня 1986 року, № 8с від 22 січня 1988 року. Постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1988 року № 491-106 і розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 31 травня 1990 року № ПП-22394 втратили чинність розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс і абзац четвертий розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс. Роз`яснення Держкомпраці СРСР від 15 вересня 1986 року № 0595 та лист Держкомпраці УРСР від 23 вересня 1986 року № 136 розсекречені. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05 червня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Отже, Державним підприємством "Дослідне господарство імені 9 січня" в довідці від 06 червня 2018 року № 334 правомірно враховано кратність розміру заробітної плати із врахуванням розсекреченої постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7), оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Як передбачено пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" керівникам підприємств, установ та організацій надано право підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Виходячи з пункту 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, підпунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Відповідно до положень статті 3 Закону України "Про правонаступництво України", вказані нормативні акти не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України, іншими нормативними актами порядок та умови оплати праці осіб, що брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, не передбачені, у зв`язку з чим вони є діючими на теперішній час.

Зі змісту спірної довідки випливає, що розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) здійснено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Зазначені в довідці від 06 червня 2018 року № 334 відомості підтверджуються довідками військової частини №61606 - довідка №8 від 22.07.1986 та довідка № 26 від 04.09.1986 (а.с. 12-13).

Задовольняючи позовні вимоги, суд зважає на те, що відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про недостовірність цієї довідки або окремих її відомостей. Таким чином, вказана довідка визнається судом як належний та допустимий доказ підтвердження розміру заробітної плати позивача за період з 01.06.1986 по 23.07.1986.

Доводи відповідача щодо обчислення заробітної плати позивача на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не на підставі первинних документів, судом оцінюються критично, з огляду на таке.

Переліченими вище нормативними актами передбачались підвищення до фактичних складових заробітної плати окресленого кола осіб. У дослідженому судом випадку такі підвищення не були своєчасно застосовані до обчислення заробітної плати для призначення пенсії позивачу.

Однак, це в жодному випадку не означає, що позивач має бути позбавлений права на належну йому частину заробітної плати, хоч вона йому і не була нарахована своєчасно.

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013, з аналізу положень трудового законодавства слідує, що обсяг заробітної плати найманого працівника становлять винагорода за виконану роботу, про що йдеться у статті 94 Кодексу законів про працю України і статті 1 Закону України "Про оплату праці", та гарантовані державою виплати, передбачені у статті 12 Закону України "Про оплату праці".

Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

При цьому, у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, строки звернення за усуненням таких порушень не застосовуються.

Тож Державним підприємством "Дослідне господарство імені 9 січня інституту свинарства агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України" правомірно здійснено перерахунок заробітної плати позивача з урахуванням своєчасно незастосованих підвищень.

Згідно з пунктом 4 частини 3 Порядку №1210 у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Враховуючи, що основний період виконання робіт з ліквідації аварії на ЧАЕС позивачем припадав на червень 1986 року, а саме 23 дні, пенсія йому має обраховуватися згідно довідки Державного підприємства "Дослідне господарство імені 9 січня інституту свинарства агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України" виходячи із заробітної плати за червень 1986 року.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В дослідженому випадку суд вважає, що відповідачем на виконання вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надано суду доказів на спростування достовірності відомостей довідки Державного підприємства "Дослідне господарство імені 9 січня інституту свинарства агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України" від 06.06.2018 № 334.

Таким чином, суд вважає відмову відповідача у здійсненні перерахунок пенсії ОСОБА_1 , на підставі наданих ним документів про заробітну плату за роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за червень 1986 року, необґрунтованою, а відтак, позовні вимоги про скасування рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 20 листопада 2018 року № 25 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд також погоджується з обраним позивачем способом захисту його порушених прав, а тому вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з урахуванням відомостей довідки № 334 від 06.06.2018, виданої Державним підприємством "Дослідне господарство імені 9 січня інституту свинарства агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України ", з урахуванням виплачених сум.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Шевченка, 8, м. Лубни, Полтавська область, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 20 листопада 2018 року № 25.

Зобов`язати Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату пенсію по інвалідності ОСОБА_1 з урахуванням відомостей довідки № 334, виданої Державним підприємсвом "Дослідне господарство імені 9 січня інституту свинарства агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України " від 06.06.2018 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1986 по 30.06.1986 із суми 1814,94 крб, починаючи з 17.10.2018 з урахуванням виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков