Справа № 428/257/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року справа №428/257/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 березня 2019 року у справі № 428/257/19 (головуючий І інстанції Юзефович І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення інспектора Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції серії ВР №329126 від 26.12.2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що постанова є протиправною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки інспектор поліції здійснює свої повноваження від імені органів Національної поліції, отже не є помилковим зазначення в адміністративному позові відповідачем Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції.

Жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду не надано.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

26 грудня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №329126 позивача притягнуто до адміністративного відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом позивач здійснив стоянку на тротуарі, де для руху пішоходів залишилось менш ніж 2 м , чим порушив п.п. 15.10 «в» ПДР України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем в позовній заяві зазначеного неналежного у справі відповідача.

Оцінка суду.

Частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частинами 2, 4 вказаної статті визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановлено законом.

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, інспектор Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції є посадовою особою відповідача, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яку позивач просить скасувати, прийнята інспектором, тому, з огляду на положення ст..48 КАС України, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позову з підстав неправильного визначення позивачем відповідача по справі.

Щодо доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В матеріалах справи міститься диск з відеозаписом, наданий поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Луганській області ДПП рядовим поліції Волошиним Д.А. на підтвердження здійснення ОСОБА_1 правопорушення.

Проте, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

В порушення частини 3 статті 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, необхідність відображення технічного запису, яким здійснювалося фото або відеозапис, - постанова відносно ОСОБА_1 не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. В постанові взагалі не зазначено, чи таке фіксування проводилось.

Суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2018 року серії ВР № 329126 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надані відповідачем відеофайли .mov та .mov не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17.

Суд зауважує, інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення та відповідні докази. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.

Проте, суд першої інстанції вищезазначеному взагалі оцінки не дав, тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відсутні докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, апеляційна скарга підлягає задоволенню: постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності необхідно скасувати з закриттям провадження по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, внаслідок порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

З огляду на положення ч.3 ст.272 КАС України судове рішення за наслідками апеляційного перегляду у цій справі не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 березня 2019 року у справі № 428/257/19 - задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 березня 2019 року у справі № 428/257/19 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ВР № 329126 від 26.12.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності , закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення інспектора Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції серії ВР №329126 від 26.12.2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати та закрити провадження по справі проо адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 червня 2019 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 10 червня 2019 року.

Головуючий І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова