Справа № 340/700/19
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/700/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ярошук Т.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

відповідач: Головне управління ДФС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, )

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1 ), через адвоката ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (надалі - ГУ ДФС в Кіровоградській області) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2481-17 від 04.01.2019 року на загальну суму 83402,72 грн.

Позов ФОП ОСОБА_1 мотивовано тим, що оскаржувана вимога всупереч нормам Податкового кодексу України не містить факту виникнення грошового зобов`язання. Позивач стверджує, що згідно зі Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма №Д4) за 2018 рік підлягало до сплати 50894, 08 грн. єдиного внеску, а згідно зі Звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма №Д5) підлягало до сплати 13268,05 грн. єдиного внеску. Вказані суми своєчасно сплачені позивачем упродовж 2018 року Заперечуючи наявність боргу зі сплати єдиного внеску, позивач просить суд визнати спірну вимогу протиправною та скасувати її.

Ухвалою судді від 20.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що позивач зобов`язаний нараховувати та сплачувати єдиний внесок згідно з нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", як роботодавець та як фізична особа-підприємець. Доводячи правомірність спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові пояснення, викладені у позовній заяві, надані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 16.10.2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність, займаючись діяльністю посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, перебуваючи на загальній системі оподаткування та використовуючи працю найманих працівників. (а.с. 12)

Як платник єдиного внеску-роботодавець, позивач подавав у 2018 році до ГУ ДФС у Кіровоградській області щомісячні звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма №Д4 (місячна)), а як фізична особа-підприємець, що перебуває на загальній системі оподаткування - також подав Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік (Форма №Д5 (річна)) за себе. (а.с. 13 - 54, 81 - 83)

ГУ ДФС у Кіровоградській області сформовано вимогу №Ф-2481-17 від 04.01.2019 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованого ОСОБА_1 станом на 31.12.2018 року за даними інформаційної системи органу доходів і зборів, у розмірі 83402,72 грн., з яких: 65988, 76 грн. - недоїмка, 17413, 96 грн. - штраф. (а.с. 11)

Не погоджуючись з цією вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464-VI).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

У статті 4 Закону №2464-VI наведений перелік платників єдиного внеску.

Так, згідно з абзацом 3 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Також відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується:

1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Частиною 4 статті 8 Закону №2464-VI передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначений у статті 9 Закону №2464-VI.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 5 статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Частиною 11 статті 9 Закону №2464-VI установлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Статтею 25 Закону №2464-VI передбачені заходи впливу та стягнення.

Згідно з частиною 1 цієї статті рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несплати або несвоєчасної сплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", положення цієї статті застосовуються виключно щодо суми страхових внесків, що має сплачуватися платником єдиного внеску.

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Частиною 4 статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону №2464-VI вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною 6 статті 25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Види штрафних санкцій, які орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску, наведені у частині 11 статті 25 Закону №2464-VI.

Відповідно до частини 14 статті 25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Згідно з частиною 15 статті 25 Закону №2464-VI рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти календарних днів, а також не повідомив у цей строк орган доходів і зборів про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом.

Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Частиною 16 статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Наказом Міністерства доходів і зборів України №449 від 20.04.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Інструкція №449).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VІ Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції №449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Інструкції №449 у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Судом установлено, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2481-17 від 04.01.2019 року сформована на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів з огляду на те, що станом на 31.12.2018 року в інтегрованій картці платника єдиного внеску (фізичної особи-підприємця), обліковувалася недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 83402,72 грн. (а.с. 221)

Суд, з`ясовуючи обставини виникнення недоїмки, за даними інтегрованої картки платника установив, що ця недоїмка виникла 06.03.2016 року у зв`язку з відображенням у картці донарахування єдиного внеску у розмірі 86219,78 грн. на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 05.02.2016 року та штрафних санкцій у розмірі 17413, 96 грн. на підставі рішення про застосування штрафних санкцій № від 05.02.2016 року. (а.с. 200)

На вимогу суду про надання акту перевірки, на підставі якого обчислені та донараховані ці суми, відповідач надав акт №46/17-01/ НОМЕР_2 від 05.02.2016 року документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року, проведеної ГУ ДФС у Кіровоградській області. (а.с. 139 - 194)

Згідно з висновками цього акту встановлені зокрема такі порушення:

- п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України - ФОП ОСОБА_1 занижено суму загального оподатковуваного доходу на 4252 грн. та завищено задекларовані витрати на 319 151,05 грн., в результаті чого визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за 2014 рік в сумі 52 055,31 грн.;

- ч.2 п.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - в результаті чого донараховано єдиний внесок за 2014 рік в сумі 86 219,78 грн.

Судом установлено, що позивач, не погоджуючись з такими висновками, у листопаді 2017 року звернувся до суду з позовом про скасування винесених на підставі цього акту рішень, а саме податкового повідомлення-рішення № від 12.03.2016 року про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, а також рішення № від 05.02.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. (а.с. 135, 136)

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду в адміністративний справі №П/811/1995/17 від 03.05.2018 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 року, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено. Спірні рішення визнано протиправними та скасовано. (а.с. 117 - 124)

Вирішуючи спір в адміністративний справі №П/811/1995/17 від 03.05.2018 року, суд виходив з того, що податковий орган не довів правомірність висновків акту перевірки №46/17-01/ від 05.02.2016 року про порушення позивачем норм Податкового кодексу України при формуванні витрат та доходів, які б могли призвести до заниження чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 323 403, 95 грн. З цих підстав суд дійшов до висновку про неправомірність донарахування податковим органом зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та скасував податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 12.03.2016 року.

Як свідчить зміст акту перевірки №46/17-01/ від 05.02.2016 року, його висновки про порушення позивачем вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині заниження бази нарахування єдиного внеску, як фізичної особи-підприємця (п.2.5.4 акту перевірки), є похідними від висновків про порушення вимог податкового законодавства при декларуванні чистого оподатковуваного доходу в декларації про майновий стан і доходи від провадження підприємницької діяльності за 2014 рік. (п. 2.1.2 акту перевірки).

Оскільки у ході судового розгляду справи №П/811/1995/17 спростовано висновки контролюючого органу про заниження позивачем сум чистого оподатковуваного доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та який є базою нарахування єдиного внеску за 2014 рік, тому суд визнав незаконним донарахування позивачу на ці суми єдиного внеску за ставкою, установленою статтею 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", та накладення на позивача штрафу, передбаченого пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, за цей період. З цих підстав суд у справі №П/811/1995/17 визнав протиправним та скасував рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 05.02.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 17413, 96 грн.

Суд апеляційної інстанції у постанові від 10.07.2018 року у цій справі вказав, що відсутність порушень з боку позивача при формуванні витрат та доходів свідчить про неправомірність донарахування податковим органом зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та, як наслідок, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як свідчать дані інтегрованої картки платника податків (фізичної особи-підприємця), суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 86219, 78 грн. та штрафних санкцій у розмірі 17413, 96 грн. обліковувалися контролюючим органом в інтегрованій картці платника, а кошти, які сплачувались позивачем на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску, зараховувались контролюючим органом на погашення недоїмки у порядку календарної черговості її виникнення, як це передбачено частиною 6 статті 25 Закону №2464-VI.

Так, у зв`язку з відображенням 06.03.2016 року у картці нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 86219, 78 грн. та штрафних санкцій у розмірі 17413, 96 грн., станом на 31.12.2016 року недоїмка склала 103617, 26 грн. (86219, 78 грн. + 17413, 96 грн. - 16, 48 грн. переплати, яка існувала станом на 06.03.2016 року). (а.с. 201)

Позивачем 14.02.2017 року сплачено єдиний внесок як фізичною-особою підприємцем за 2016 рік у сумі 10664, 50 грн., який нарахований ним у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Форма №Д5 (річна)). Проте ці кошти зараховані контролюючим органом в рахунок погашення недоїмки у сумі 103617, 26 грн., яка існувала на той момент. (а.с. 206 - 207)

Упродовж 2017 року позивачем сплачувався єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску, зокрема 17.02.2017 року сплачено 704 грн., 13.03.2017 року - 704 грн., 12.04.2017 року - 704 грн., 12.05.2017 року - 704 грн., 14.06.2017 року - 704 грн., 13.07.2017 року - 704 грн., 11.08.2017 року - 704 грн., 13.09.2017 року - 704 грн., 13.10.2017 року - 704 грн., 13.11.2017 року - 704 грн., 12.12.2017 року - 704 грн. Вказані кошти також зараховані контролюючим органом в рахунок погашення недоїмки у порядку календарної черговості її виникнення. (а.с. 206 - 215)

Крім того, у зв`язку з оскарженням позивачем до суду рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області про застосування штрафних санкцій № від 05.02.2016 року, з інтегрованої картки вилучено суму нарахованого ним штрафу у розмірі 17413, 96 грн.

Внаслідок цього, станом на 31.12.2017 року недоїмка склала 78459,30 грн. (103617,26 грн. + 10664,50 грн. - 10664,50 грн. - 704 грн. - 704 грн. - 704 грн. - 704 грн. - 704 грн. - 704 грн. - 704 грн. - 704 грн. - 704 грн. - 704 грн. - 704 грн. - 17413, 96 грн.) (а.с. 215)

Упродовж 2018 року в інтегрованій картці платника 09.02.2018 року відображено нарахування 8448 грн. (єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску за 2017 рік) та 5201, 23 грн. (єдиний внесок, самостійно нарахований платником). Крім того, нараховано суми єдиного внеску за І, ІІ та ІІІ календарні квартали у розмірі мінімального страхового внеску, що склало 19.04.2018 року - 2457,18 грн., 19.07.2018 року - 2457,18 грн., 19.10.2018 року - 2457,18 грн. Таким чином у 2018 році відображено нарахування 21020,77 грн. єдиного внеску. (а.с. 216 - 221)

Позивачем упродовж 2018 року перераховані кошти єдиного внеску за себе як за фізичну особу-підприємця: 12.01.2018 року - 704 грн., 09.02.2018 року - 5905,23 грн., 12.02.2018 року - 819,06 грн., 12.03.2018 року - 819,06 грн., 12.04.2018 року - 819,06 грн. 16.04.2018 року - 172,82 грн., 14.05.2018 року - 819,06 грн., 11.06.2018 року - 819,06 грн., 13.07.2018 року - 112,82 грн., 13.07.2018 року - 819,06 грн., 13.08.2019 року - 819,06 грн., 11.09.2018 року - 819,06 грн., 16.10.2018 року - 819,06 грн., 13.11.2018 року - 819,06 грн., 12.12.2018 року - 819,06 грн., усього - 16077,35 грн. (а.с. 84 - 97, 216 - 221)

Сплачені позивачем суми зараховані контролюючим органом в рахунок погашення недоїмки у порядку календарної черговості її виникнення. Внаслідок цього, станом на 31.12.2018 року заборгованість склала 83402,72 грн. (78459, 30 грн. + 21020,77 грн. - 16077,35 грн.) (а.с. 221)

Наведене свідчить, що до спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2481-17 від 04.01.2019 року відповідачем включені суми єдиного внеску, що були нараховані вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 05.02.2016 року, якою на підставі акту перевірки №46/17-01/ від 05.02.2016 року позивачу донараховано єдиного внеску у розмірі 86 219,78 грн.

Суд з метою з`ясування узгодженості цієї недоїмки витребував від відповідача відповідні докази, зокрема докази направлення/вручення позивачу цієї вимоги, інформацію про її оскарження/узгодження, пояснення, чи направлялася вимога до органів державної виконавчої служби для примусового виконання, витяг з реєстру вимог про сплату боргу (недоїмки) (додаток №8 до Інструкції №449) тощо.

Такі докази відповідачем не надані, а відтак ним не доведено, що вказана вимога набула статусу узгодженої.

З цих підстав, а також з урахування висновків судів а адміністративній справі №П/811/1995/17, суд визнає незаконним формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2481-17 від 04.01.2019 року. Включення до цієї вимоги суми штрафу у розмірі 17413, 96 грн. також є безпідставним, з огляду на те, що рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 05.02.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на цю суму штрафу скасовано судом, в доказів прийняття інших рішень про застосування штрафів, пов`язаних з виникненням та сплатою недоїмки, відповідачем суду не надано.

Оскільки у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено правомірність спірної вимоги, тому позов про визнання її протиправною та скасування слід задовольнити.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем здійснені витрати на оплату судового збору у сумі 834,03 грн. (а.с. 3), які підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (25000, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2481-17 від 04.01.2019 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 834,03 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш