Справа № 1340/5484/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3201/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Большакової О.О.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Мричко Н.І.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 09 год. 55 хв. 13 лютого 2019 року, повний текст рішення складено 15 лютого 2019 року, у справі №1340/5484/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» (далі Товариство) звернулось в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області просило визнати протиправним та скасувати наказ №6156 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» від 22.10.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ДФС України, як центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову та митну політику, наділена повноваженням щодо формування, внесення змін та затвердження плану-графіку перевірок. Суд першої інстанції зазначив, що оскаржуваний позивачем наказ прийнято відповідачем на підставі обов`язкового до виконання плану-графіка на 2018 рік проведення документальних планових перевірок платників податків, який затверджений в.о. Голови Державної фіскальної служби України Проданом ОСОБА_1 .В. Посилання позивача на порушення відповідачем пункту 102.1 статті. 102 ПК України в частині граничних строків проведення перевірки та визначення податкового зобов`язання платнику податків, суд першої інстанції відхилив та зазначив, що визначення контролюючим органом періоду, що підлягає перевірці за межами строків, встановлених пунктом 102.1 статті 102 ПК України, не є самостійною підставою для скасування наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Також суд першої інстанції зазначив, що чинне законодавство не зазначає в якості обов`язкового реквізиту плану-графіку проведення документальних перевірок посилання на конкретний критерій або критерії відбору та іншу, використану контролюючим органом інформацію.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що з 01.01.2017 строки давності проведення податкових документальних перевірок поширюються також на період, який може бути охоплений перевіркою. Скаржник вказує, що рішення про включення підприємства ДФС України до плану-графіка саме по собі не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки останнього, а тому не є предметом спору, по своїй суті є проміжним процесуальним рішенням, яке передує прийняттю рішення про проведення перевірки. Скаржник вважає, що судом першої інстанції безпідставно відхилено доводи позивача щодо неправомірності включення до оскаржуваного наказу періоду діяльності Товариства з 01.01.2015 по 01.10.2015, а також не надано їм належної правової оцінки.

Головне управління ДФС подало відзив на апеляційну скаргу вказавши, що встановлений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк давності 1095 днів обмежує не загальну тривалість (кількість днів) перевірки, а обмежує період перевірки не пізніше 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а тому визначення контролюючим органом періоду перевірки позивача з 01.01.2015 по 30.09.2018 не вказує на протиправність наказу на проведення перевірки.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з статтею 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» зареєстроване як юридична особа 21.09.2007, основний вид діяльності за КВЕД 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Львівській області.

22.10.2018 начальником ГУ ДФС у Львівській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України та згідно з затвердженим ДФС України планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік, виданий наказ №6156 «Про проведення документальної планової перевірки ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс», відповідно до якого наказано провести документальну виїзну перевірку ТзОВ «Енергія-Теповодосервіс» з 12.11.2018 тривалістю 20 робочих днів; перевірку провести за період діяльності з 01.01.2015 по 30.09.2018 з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби.

Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, Товариство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного наказу, (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Порядок проведення документальних планових перевірок встановлено статтею 77 ПК України відповідно до якої документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно з пунктом 77.2 статті 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З метою забезпечення єдиного підходу до формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків Наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 № 524 затверджено Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі Порядок №524) відповідно до абзацу 4 пункту 1 розділу І якого план-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Оновлення річного плану-графіка здійснюється у разі його коригування.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 524 проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів-графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи «Управління документами» плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка).

Згідно з пунктами 4, 5 розділу І Порядку № 524 при відборі платника податків до плану-графіка відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ Кодексу необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу ІІ Кодексу в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов`язання платника податків, вимог пункту 77.3 статті 77 розділу ІІ Кодексу в частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

План-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС. Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС. Належну якість формування плану-графіка та його коригування забезпечує територіальний орган ДФС, який сформував план-графік (коригування плану-графіка).

Відповідно до пунктів 1-3 розділу ІІІ Порядку № 524 до розділів І, ІІ плану-графіка включаються платники податків реального сектору економіки, які провадять фінансово-господарську діяльність, сплачують податки та взяті на облік в контролюючих органах як платники податків за основним місцем обліку, або щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, або які знаходяться у стані зміни свого місцезнаходження.

Формування переліку платників податків до розділів І, ІІ плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами пункту 5 цього розділу, у тому числі за даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС. При коригуванні плану-графіка враховуються показники за останній податковий (звітний) період.

При формуванні плану-графіка на наступний рік враховуються показники за результатами діяльності платника податків за 9 місяців поточного року. Якщо податковим (звітним) періодом для податку на прибуток платника податків є календарний рік, при плануванні враховуються показники за попередній рік.

До плану-графіка включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, платежів.

Критерії відбору платників податків - юридичних осіб встановлені пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 524.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Системний аналіз наведених приписів дає підстави для висновку, що формування та затвердження плану-графіка і відбір платників податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, здійснюється Державною фіскальною службою України. Саме ДФС України, як центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову та митну політику, наділена повноваженням щодо формування, внесення змін та затвердження плану-графіку перевірок.

В свою чергу, затверджений план-графік є обов`язковим до виконання Головним управлінням ДФС у Львівській області.

При цьому, план-графік проведення планових документальних перевірок складається контролюючим органом з метою попередження платників податків про проведення такої перевірки та визначення орієнтовного предмету перевірки, тоді як визначення конкретної мети та періоду, за який буде проведено перевірку, та інші обов`язкові умови зазначаються в наказах про проведення планових документальних перевірок.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ДФС України сформувала та затвердила план-графік проведення документальних перевірок платників податків на 2018 рік, про що повідомила, зокрема, ГУ ДФС у Львівській області (а.с.23).

Згідно з витягом з Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік у листопаді місяці запланована документальна перевірка Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс».

Водночас, процедура застосування критеріїв відбору платників податків - юридичних осіб за ступенем ризику є внутрішньою процедурою контролюючого органу, що застосовує вказані критерії з урахуванням бази даних про платників податків. Чинне законодавство не зазначає в якості обов`язкового реквізиту плану-графіку проведення документальних перевірок посилання на конкретний критерій або критерії відбору та іншу, використану контролюючим органом інформацію.

До матеріалів справи відповідачем долучено Витяг з системи ІТС «Податковий блок» по ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс», включеному на листопад 2018 року щодо ризиків несплати податків (а.с.25).

В позовній скарзі Товариство не вказує на недотримання контролюючим органом обмежень щодо проведення планових перевірок, зазначених в Податковому кодексі України, зокрема, щодо періодичності проведення, порушення строків складання плану-графіку, незатвердження та/чи не оприлюднення такого.

Натомість, в апеляційній скарзі скаржником зазначено, що рішення про включення підприємства ДФС України до плану-графіка саме по собі не є юридично значеним для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки останнього, а тому не є предметом спору, по своїй суті є проміжним процесуальним рішенням, яке передує прийняттю рішення про проведення перевірки.

Як встановлено судом першої інстанції з оскаржуваного наказу від 22.10.2018 № 6156, такий прийнято згідно з затвердженим ДФС України планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік.

Відповідно до абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Так, оскаржуваний наказ містить найменування органу державної фіскальної служби, який прийняв рішення, дату рішення, найменування та реквізити суб`єкта, перевірка якого проводиться, мету, вид перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, підстави для проведення перевірки, дати початку та тривалості перевірки. Оскаржуваний наказ підписано начальником ГУ ДФС у Львівській області І.Кондро.

Щодо аргументів скаржника про неправомірність включення до оскаржуваного наказу періоду діяльності Товариства з 01.01.2015 по 01.10.2015, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Одним з обов`язкових реквізитів наказу про проведення перевірки є період діяльності, який буде перевірятися.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, при плануванні, організації та проведенні документальних перевірок слід враховувати, що з 01.01.2017 строки давності поширюються також на період, який може бути охоплений перевіркою.

При цьому, якщо обчислення граничних строків визначення грошових зобов`язань здійснюється з урахуванням дати прийняття податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами перевірки, то з метою дотримання строків давності, передбачених статтею 102 Кодексу, період, який може бути охоплений перевіркою, обчислюється з урахуванням дати початку перевірки, зазначеної у наказі про проведення перевірки. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

До матеріалів справи відповідач долучив копію зворотного боку облікової картки платника податків Товариства з податку на прибуток, згідно з якою Товариство подало уточнюючий звіт до Податкової декларації з податку на прибуток підприємств (базовий звітний період, рік) № від 25.02.2015, термін оплати 11.03.2015.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наведені скаржником підстави для визнання протиправним наказу та скасування наказу ГУ ДФС у Львівській області № 6156 від 22.10.2018 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності винесення контролюючим органом оскаржуваного наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства, та на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 1340/5484/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
О. О. Большакова
Повне судове рішення складено 11.06.2019