Справа № 480/425/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бондар С.О.

28 травня 2019 р.Справа № 480/425/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

05.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- протиправними дії відповідача Головного управління Національної поліції України в Сумській області (подалі ГУНП в Сумській області) щодо відмови у проведенні розрахунку грошового забезпечення та оформленні всіх необхідних документів для призначення пільгової пенсії за вислугою років відповідно до вимог пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення на посаду 19.09.2008 року);

- зобов`язання відповідача провести розрахунок грошового забезпечення з урахуванням фактичного і пільгового стажу проходження служби, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (подалі ГУ ПФУ в Сумській області, пенсійний орган) для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення на службу 19.09.2008 року).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України. Наказом начальника ГУНП України в Сумській області від 25.10.2018 року № 529 о/с був звільнений зі служби в поліції за власним бажанням. Вказаним наказом визначено, що при звільненні календарна вислуга складає 20 років 2 місяці 9 днів.

Він звернувся із заявою до начальника ГУНП в Сумській області про направлення відповідних документів до ГУ ПФУ в Сумській області за вислугою років. Проте, відповідачем йому відмовлено у направленні документів з підстав відсутності необхідного стажу. На думку позивача, відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення його на службу 19.09.2008 року) він має право на призначення пенсії за вислугу років.

Позивач вважає, що при підрахунку стажу відповідачем допущена помилка, оскільки управлінням взято до уваги лише вислугу в календарному обчисленні та не враховано час служби позивача в пільговому обчисленні за період його участі в бойових діях під час антитерористичній операції в період з 16.06.2015 року по 16.07.2015 року.

Також відповідачем не врахований час його роботи на посаді дільничного інспектора міліції в період з 19.09.2008 року по березень 2009 року, період роботи оперуповноваженим сектору карного розшуку Зарічного ВМ Сумського МВ УМВС України в Сумській області з березня по вересень 2009 року та на посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку Лебединського МВ в період з вересня 2009 року по квітень 2014 року. На думку позивача, його стаж на день звільнення повинен становити 21 рік 10 місяців 12 днів, а не 20 років 2 місяці 9 днів, як зазначено в наказі про звільнення його зі служби в поліції.

Заперечуючи проти позову, у відзиві ГУНП в Сумській області зазначає, що на день звільнення зі служби календарна вислуга позивача склала 20 років 2 місяці 9 днів, що менше, ніж це передбачено ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тому, відсутні підстави для підготовки та направлення до ГУ ПФУ в Сумській області необхідних документів для призначення пенсії позивачу за вислугу років. Також зазначив, що пільгова вислуга років, на якій акцентує увагу позивач, враховується при обрахунку пенсії особи, а не при встановленні наявності чи відсутності права для призначення пенсії за вислугою років.

У пояснення на позов третя особа ГУ ПФУ в Сумській області вказує, що ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії можуть бути встановлені підзаконними актами.

Крім того, вказаним Законом не визначено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року (рішення у повному обсязі складено 11.03.2019 року) у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що за відсутністю у ОСОБА_1 достатньої вислуги років відповідачем ГУНП в Сумській області правомірно відмовлено у направленні до ГУ ПФУ в Сумській області відповідних документів, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років.

Крім цього, суд зазначив, що до цих правовідносин застосовується норма закону, чинного на момент звільнення особи зі служби.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року та ухвалити нове, яким зобов`язати ГУНП в Сумській області провести розрахунок грошового забезпечення з урахуванням фактичного і пільгового стажу проходження служби, оформити всі необхідні документи та подати їх до ГУ ПФУ в Сумській області для призначення йому пільгової пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення на службу 19.09.2008 року).

Аргументує вимоги апеляційної скарги позивач фактично аналогічними доводами, наведеними ним у позові, а також вказує, що суд першої інстанції помилково посилається у рішення на постанову Верховного Суду у справі № 537/1980/16-а, оскільки цим рішенням всі попередні рішення судів скасовані і справа направлена на новий розгляд.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на безпідставність думки ОСОБА_1 , та просить залишити його апеляційну скаргу без задоволення.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 наказом начальника УМВС в Сумській області від 19.09.2008 року № 119 о/с прийнятий на службу в ОВС України /а.с. 10/.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Сумській області від 25.10.2018 року № 529 о/с майора поліції ОСОБА_1 . старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Календарна вислуга на 01.11.2018 року складає 20 років 2 місяці 9 днів. Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить 10 років 1 місяць 11 днів /а.с. 12/.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Сумській області із заявою про підготовку та подання до ГУ ПФУ в Сумській області документів для призначення йому пенсії за вислугу років на пільгових умовах.

Листом від 23.11.2018 року № 33/Б-70 відповідач ГУНП в Сумській області повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається поліцейським незалежно від віку, якщо вони звільненні зі служби з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. У зв`язку з тим, що на день звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції він не мав вислуги 24 календарних роки і більше, відсутні законні підстави для оформлення та направлення документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років /а.с. 20-21/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (подалі - Закон № 2262-ХІІ).

Частиною першою ст. 2 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та більше.

Згідно з п. «б» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1 2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

З системного аналізу наведених правових норм убачається, що Законом № 2262-ХІІ чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 24 календарних роки та більше, а також міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Як посвідчується матеріалами справи, станом на день звільнення 25.10.2018 року календарна вислуга позивача ОСОБА_1 становить 20 років 2 місяці 9 днів, що в розумінні Закону № 2262-ХІІ є недостатньою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до цього Закону.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 року у справі № 295/6301/17, від 19.09.2018 року у справі № 725/1959/17, від 22.11.2018 року у справі № 161/4876/17.

Крім наведеного, колегія суддів зазначає, що пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженого постановою ПФУ від 30.01.2007 року № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за № 135/13402 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України.

Відповідно до п. 12 цього Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 Порядку.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

За наведеного, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, зазначає, що за недостатності у позивача станом на 25.10.2018 року календарної вислуги років, відмова ГУНП в Сумській області у направленні до ГУ ПФУ в Сумській області відповідних документів, які необхідні для призначення ОСОБА_1 за вислугу років, є цілком правомірною.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.11.2018 року у справі № 537/1980/16-а.

Доречи, посилання позивача на помилковість застосування судом першої інстанції цього судового рішення, не заслуговує на увагу, оскільки скасування судом касаційної інстанції попередніх судових рішень у справі, що є предметом його розгляду, не позбавляє суд обов`язку при розгляді справи у подібних правовідносинах застосовувати положення ч. 5 ст. 242 КАС України.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на підставі п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, вислуга років, необхідна для призначення пенсії, визначається на день звільнення зі служби особи, а не на день її зарахування на службу.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Постанова у повному обсязі складена і підписана 07 червня 2019 року.