Справа № 160/245/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/245/19
(суддя Рябчук О.С., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 160/245/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» 09 січня 2019 року звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, згідно з яким просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110180/2018/400012/1 від 07.09.2018 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення ДФС № UA110180/2018/00100.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що надані до митного оформлення товару документи належним чином підтверджували заявлену митну вартість товару, тому відповідач необґрунтовано прийняв рішення про визначення митної вартості товару за другорядним методом та видав картку відмови у митному оформленні товару.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що встановлені судом обставини справи свідчать про те, що в процесі митного оформлення товару відповідачем не було порушено норми митного законодавства, оскільки в наданих декларантам до митного оформлення документах були наявні розбіжності, які наданням додаткових документів усунуто у повному обсязі не було. Відповідач, приймаючи спірне рішення та картку відмови, діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Зазначає про те, що під час розгляду справи суд невірно переклав назви деяких документів та послався на недостовірні джерела в мережі інтернет; всі документи складені відповідно до вимог КНР та їх не визнано нечинними або недійсними; розмір оплати за товар невірно обраховано судом, оскільки передплата проводилась на підставі проформи-інвойсу тому, що на той момент інвойс складено не було. Також посилається: на можливість відсутності суттєвих умов договору в контракті укладеному між сторонами та інвойсі до нього; підтвердження належним чином транспортних витрати у розмірі 59874,10 грн.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач, зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 05 вересня 2018 року товариство з обмеженою відповідністю ПОЛІКС ГРУПП звернулось до Дніпропетровської митниці ДФС із електронною митною декларацією ІМ 40 ДЕ №UA110180/2018/416677 (а.с.168) для здійснення митного оформлення товару:

1.полотно неткане не ворсове, не просочене, не покрите, не дубльоване (армоване) іншими матеріалами, виготовлено з хаотично розташованих поліпропіленових волокон, механічно зв`язаних, доповнених термічною обробкою, без прошивання, у рулонах, чорний спанбод (далі товар 1);

2. полотно неткане не ворсове, не просочене, не покрите, не дубльоване (армоване) іншими матеріалами, виготовлено з хаотично розташованих поліпропіленових волокон, механічно зв`язаних, доповнених термічною обробкою, без прошивання, у рулонах, зелена м`ята спанбод(далі товар 2);

3. полотно неткане не ворсове, не просочене, не покрите, не дубльоване (армоване) іншими матеріалами, виготовлено з хаотично розташованих поліпропіленових волокон, механічно зв`язаних, доповнених термічною обробкою, без прошивання, у рулонах, чорний спанбод (далі товар 3).

Згідно з митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №UA110180/2018/416677 товар імпортований на адресу позивача за зовнішньоекономічним контрактом від 24.05.2018 р. №JS218-03 на підставі інвойсу №07/27/2018 від 27.07.2018 р., пакувального листа від 27.07.2018 р., коносаменту №SHWS218071517 від 31.07.2018 р., автотранспортної накладної №69061 від 03.09.2018 р., свіфту від 04.06.2018 р. та від 17.08.2018 р.

Ціна товару заявлена за ціною контракту за 17551,40 дол.США.: товар 1) 1,57 дол.США/кг, товар 2) 1,74дол.США/кг, товар 3) 1,55 дол.США/кг.

Відповідно до зовнішньоекономічного контракту №JS218-03 від 24.05.2018 року, укладеного між Guangzhou Jinsheng Huihuang Non-Woven Fabric IndustrialCo.LTD (далі продавець) та ТОВ ПОЛІКС ГРУПП, Україна (далі покупець), продавець зобов`язується зробити і передати у власність покупця товар згідно з Інвойсом (п.1.1 Контракту).

Згідно з п.1.2 Контракт виконується окремими партіями. Найменування, кількість, ціни, терміни оплати і терміни відвантаження товару вказуються окремо для кожної партії в Інвойсі до цього Контракту. Інвойс є невід`ємною частиною Контракту.

Згідно з п.2.1-4.1 Контракту кількість товару, яка відвантажується по цьому контракту, вказується у відповідних Інвойсах. Якість товару повинна відповідати параметрам, які вказані в Інвойсі.

Постачання товару здійснюється згідно з Інкотермс-2010 на умовах, вказаних в Інвойсі.

Пункт завантаження та строк постачання товару вказується в Інвойсі.

Ціна на товар визначаються на умовах, вказаних в Інвойсі. Вартість упаковки, тари і маркування включена у вартість товару.

Згідно з п.5.2 Контракту продавець надає покупцю наступні документи: інвойс, пакувальний лист, коносамент, сертифікат про походження, копію декларації на експорт; специфікацію товарів (технічні умови).

Покупець платить 30% передоплату, 70 % сплачується за 7 днів за копіює ВL.

27 липня 2018 р. продавцем Guangzhou Jinsheng Huihuang Non-Woven Fabric Industrial Co.LTD складено Інвойс №07/27/2018 від 27.07.2018 до Контракту №JS218-03 від 24.05.2018.

Згідно з Інвойсом №07/27/2018 від 27.07.2018 товар загальною вартість 17551,40 дол.США поставляється на умовах FOBSHEKOU,CHINA.

За результатами перевірки документів та відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості, які надані для підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним органом встановлено наступне:

1. документи згідно з гр.44 ЕМД не містять перекладу українською мовою;

2. строк постачання та умови оплати, що передбачені умовами п.3.2 та 5.1 не містяться у наданому до митного оформлення інвойсі № 07/27/2018 від 27.07.2018

3. товар, заявлений за ЕМД від 05.09.2018 №І)А110180/2018/416677 постачається на підставі контракту JS218-03 від 24.05.2018. У контракті зазначено, ще інвойс є невід`ємною частиною контракту. Інвойс та пакувальний лист не містять підписів представника Продавця.

4. за оцінюваною партією товару у електронному інвойсі декларантом зазначено виробника GuangzhouJinshengHuihuangNon-Woven та торгівельну марку Jinsheng. На підставі якого документу зазначені відомості? Адже у контракті, інвойсі та паспорті якості відсутня інформація щодо виробника. У митного органу відсутнє документальне підтвердження виробника товару;

5. пунктом 5.2 контракту JS218-03 від 24.05.2018 передбачено надання сертифікату походження та специфікації товарів. Зазначені документи відсутні у графі 44 ЕМД та не надані декларантом до митного оформлення.

6. відповідно до п.5.3 контракту Покупець здійснює 30% передплату або 5265,42 дол.США та 70% або 12285,98 дол.США за 7 днів після отримання копії коносаменту. До митного оформлення надано свіфт від 04.06.2018 на суму 5663,12 дол.США та від 17.08.2018 на суму 11838,28 дол.США. Таким чином, покупцем не дотримано узгоджену сторонами контракту схеми оплати за товар: 30% та 70%.

7. у графі Призначення платежу наданих свіфтів наявне посилання виключно на контракт. Таким чином, не можливо ідентифікувати надану оплату із оцінюваною партією товару. Оплата здійснюється відповідно до інвойсу. Враховуючи зазначене, наданий свіфт на передплату від 04.06.2018 не кореспондується із інвойсом на оплату від 27.07.2018.

8. у наданій митній декларації експорту зазначені реквізити коносаменту, що не подавався до митного оформлення та може свідчити про перевантаження товару та пов`язані з цим витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи, що є складовими митної вартості, а також на наявність додаткових транспортних документів, що відображають факт перевантаження товару з одного морського судна на інше, та які не були надані до митного оформлення. Враховуючи наявність перевантаження, можлива наявність інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення, та які не були надані до митного оформлення у порушення ст.335 МКУ. Документи, підтверджуючі витрати, пов`язані з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший до митного оформлення не надавались.

9. згідно інвойсу 07/27/2018 умови поставки товарів FOB SHEKOU. До ціни товару декларантом додано транспортні витрати 59874,10 грн. На підтвердження зазначеного надано наступні документи: договір транспортного експедирування від 14.06.2014, рахунок №1809012 від 03.09.2018, заявку №52/18 від 10.07.2018, довідку щодо транспортних витрат. Відповідно до п.2.1.8 транспортного договору зазначено, що Експедитор отримує плату за свої послуги. Відповідно до п.2.2.1 експедитор зобов`язаний забезпечити якісне транспортне обслуговування відповідно із заявкою. Згідно наданої заявки №52/18 від 10.07.2018 експедитор здійснює експедирування вантажу за маршрутом SHEKOU(Китай)-Одеса-Дніпро. Вартість згідно заявки 3300 дол.США. Вартість наданих експедиторських послуг за межами митної території! України SHEKOU(Китай)Одеса - до митниці не надана, обов`язкова складова митної вартості - транспортні витрати відповідно до вимог п.10 статті 58 МКУ не включена до ціни товару. Зазначене свідчить про невключения обов`язкових складових митної вартості - експедиторських витрат за межами України до митної вартості оцінюваної партії товару відповідно до вимог п.10 статті 58 МКУ.

10. згідно п.3.2 транспортного договору оплата за ТЕО здійснюється 100% в день виставлення рахунку. Банківські платіжні відомості щодо оплати за товар не надано до митного оформлення. Дата рахунку №1809012 - 03.09.2018. Вартість транспортно-експедиційних послуг у заявці не відповідає сумі, що зазначена у рахунку.

Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України (далі - МКУ), використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п. 3 ст. 53 МКУ в рамках "проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

- рахунок-проформа; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

В ході проведення консультації розглянуто додаткові документи, надані декларантом.

За результатом розгляду поданих декларантом документів митним органом проінформовано, що:

1) станом на 05.09.2018 р. переклади документів митного оформлення не надано;

2) згідно з додатково наданих документів, зазначених у електронному інвойсі виробника товару GuangzhouJinshengHuihuangNon-Woven, документально не підтверджено; 3) відсутнє документальне підтвердження повноти включення до заявленого декларантом рівня митної вартості витрат, пов`язаних з доставкою товару до погодженого порту відвантаження та вартості навантаження на транспортний засіб (морське судно), що пов`язані з транспортуванням до місця ввезення на митну територію України; 4) за ЕМД від 05.09.2018 р. №UA110180/2018/416677 декларантом до ціни товару не включено обов`язкову складову митної вартості експедиційні витрати, понесені Експедитором на шляху SHEKOU(Китай)-Одеса відповідно до умов транспортного договору; 5) згідно рахунку на оплату ТЕО експедиційні витрати включені виключно території України на шляху Одеса-Дніпро, при цьому виділити їх із ціни НРР, ТЕО, автоперевезення неможливо. Оплата на транспортування не надана; 6) згідно п.3.2 транспортного договору оплата за ТЕО здійснюється 100% в день виставлення рахунку. Банківські платіжні відомості щодо оплати за товар не надано до митного оформлення. Вартість транспортно-експедиційних послуг у заявці не відповідає сумі, що зазначена у рахунку.

У зв`язку з чим, заявлена митна вартість товару була скоригована, про що митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110180/2018/400012/1 від 07.09.2018 року із застосуванням 2-г резервного методу визначення митної вартості товару, та визначена на рівні 2,3800 дол.США/кг по товару 1); 2,4000 дол.США/кг по товару 2); 2,4500 дол.США/кг по товару 3).

У зв`язку з прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості, позивачу було оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації або документа, що її замінює, від 07.09.2018 р. №UA110180/2018/00100.

Не погодившись з вказаним рішенням про коригування, позивач звернувся до Дніпропетровської митниці із заявою про перегляд рішення про коригування митної вартості №UA110180/2018/400012/1 від 07.09.2018 року (а.с.99-101).

Листом від 20.09.2018 р. за вих.2015/10/04-50-19-01 Дніпропетровська митниця ДФС повідомила, що рішення №UA110180/2018/400012/1 від 07.09.2018 року прийнято посадовою особою митниці з урахуванням та дотриманням положень законодавства з питань митної справи (а.с.104-105).

Товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання за МД від 20.09.2018 р. №UA110180/2018/417647.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення та картки відмови відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірне рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені митним законодавством України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підставами для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару позивача, та картки відмови є наявність в поданих документах розбіжностей.

Враховуючи це, суд першої інстанції дослідивши умови пунктів 1.1, 1.2, 2.1- 4.1 контракту №JS218-03 від 24.05.2018 року, укладеного між Guangzhou Jinsheng Huihuang Non-Woven Fabric Industrial Co.LTD (продавець) та ТОВ ПОЛІКСГРУПП, Україна (покупець), згідно з якими продавець зобов`язується зробити і передати у власність покупця товар окремими партіями, згідно з Інвойсом, який є невід`ємною частиною контракту, та в якому зазначається найменування, кількість, ціни, якість товару, терміни оплати і терміни відвантаження товару окремо для кожної партії, умови її поставки та положення п. 5.1. контракту відповідно до якого покупець робить оплату згідно з умовами оплати, вказаними в Інвойсі, при цьому покупець платить 30% передоплату, 70 % сплачується за 7 днів за копіює ВL, та надані позивачем документи для митного оформлення, дійшов правильного висновку про те, що INVOIC №07/27/2018 від 27.07.2018 р., виданий компанією Guangzhou Jinsheng Huihuang Non-Woven Fabric Industrial Co.LTD на ім`я покупця ТОВ ПОЛІКС ГРУПП, не містить відомостей щодо строку поставки товару та умов оплати (а.с.23), не містить таких відомостей і рахунок фактура (а.с.24). Також, INVOIC №07/27/2018 від 27.07.2018 р. та пакувальний лист (а.с.26) не містять підпису продавця, що виключає їх належність.

При цьому, доводи позивача викладені в апеляційній скарзі щодо можливої відсутності суттєвих умов договору в інвойсі та контракті укладеному між сторонами, колегія суддів вважає помилковими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України зовнішньоекономічний договір (контракт) та рахунок-фактура (інвойс) є обов`язковим документом, які подаються декларантом на підтвердження заявленого рівня митної вартості, а отже повинні містити такі таки умови.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідно до умов п. 5.1., п. 5.3 контракту - покупець робить оплату згідно з умов оплати, вказаних в Інвойсі. Покупець здійснює 30% переплати (тобто, 5265,42 дол.США з урахуванням ціни в інвойсі) та 70% (тобто, 12285,98 дол.США з урахуванням ціни в інвойсі) за 7 днів після отримання коносаменту.

Втім, SWIFT від 04.06.2018 р. на суму 5663,12 дол.США, та SWIFT від 17.08.2018 р. на суму 11888,28 дол.США., свідчить про те, що така оплата не співвідносяться між собою у зазначених в контракті відсотках, що свідчить про не дотримання позивачем, як стороною контракту, узгодженого розміру оплати за товар.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно з INVOICE №07/27/2018 від 27.07.2018 р. (а.с.23) загальна вартість товару становить 17551,40 дол.США, втім згідно із проформою-інвойсом (а.с.25) загальна вартість товару інша - 16677,08 дол. США. Крім того, в проформі-інвойсі вага товару більша ніж, інвойсі. Також у графі призначення платежу SWIFT від 04.06.2018 р. та від 17.08.2018 р. міститься посилання лише на контракт, що унеможливлює ідентифікувати цю оплату з оцінюваною партією товару, тобто вчиненою за INVOICE №07/27/2018 від 27.07.2018 р.

Доводи позивача викладені в апеляційній скарзі відносно того, що передплата на суму 56663,12 дол. США ним проводилась на підставі проформи-інвойсу, оскільки на день проведення передплати інвойсу не існувало, саме тому має місце зазначена розбіжність, суд вважає безпідставними, оскільки дані інвойсу мають суттєві розбіжності з даними проформи-інвойсу, в тому числі, які полягають у різній інформації щодо асортименту товару та вартості поставляємого товару. Крім того ідентифікувати цю оплату з оцінюваною партією товару не є можливим.

Також, слід враховувати те, що п.5.1. контракту, передбачає оплату саме відповідно до інвойсу, отже посилання позивача на проформу-інвойс в якості обґрунтування правомірності такого способу оплати є безпідставним.

Щодо доводів позивача про відсутність обов`язку у сторін контракту підписувати інвойс, суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання в контракті на визначення сторонами в інвойсі суттєвих умов поставки товару, а також те, що він є невід`ємною частиною контракту, свідчить про необхідність відповідності його вимогами які встановили сторони для оформлення контракту, який підписано сторонами, отже, це свідчить про необхідність його підписання сторонами.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що в експортній декларації продавця Guangzhou Jinsheng Huihuang Non-Woven Fabric Industrial Co.LTD містяться відомості щодо коносаменту, реквізити якого не відповідають коносаменту №SHWS218071517 від 31.07.2018 р.

Разом з цим суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами позивача щодо належного підтвердження ним транспортних витрат пов`язаних з поставкою товару враховуючи наступне.

10 липня 2018 року між ТОВ ФОРМАГ та ТОВ ПОЛІКС ГРУПП укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №1906/14-1 від 14.06.2014 р., який є невід`ємною частиною Договору №1906/14-1 (п.2), та яким передбачено, що клієнт сплачує рахунки за послуги по транспортному експедируванню вантажу по заявці №52/18 від 10.07.2018 р. на загальну суму 95068,76 грн. в продовж 10 (десяти) календарних днів з дати виставлення рахунку (а.с.80).

Проте, згідно з рахунком № НОМЕР_1 від 03.09.2018 р., виставленого ТОВ ФОРМАГ, загальна вартість його послуг становить 95590,76 грн., в тому числі 22483,908 грн. з автоперевезення п. Одеса - м. Дніпро. В той час, як згідно із Додатковою угодою №1 до Договору №1906/14-1 від 14.06.2014 р. загальна сума послуг ТОВ ФОРМАГ становить 95068,76 грн. (а.с.81).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сума вартості за послуги по транспортному експедируванню вантажу по заявці №52/18 від 10.07.2018 р. навіть з урахуванням вартості у Додатковій угоді №1 до Договору транспортного експедирування №1906/14-1 від 19.06.2014 р. не відповідає рахунку №1809012 від 03.09.2018 р. та платіжному дорученню №529 від 13.09.2018 р.

Таким чином, транспортні витрати у розмірі 59874,10грн. (як витрати, понесені позивачем за територією України), включені позивачем як декларантом ціни товару, належно не підтверджені.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою судовий розгляд справи.

Відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголосив на тому, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Між тим, інші аргументи наведені позивачем в обґрунтування своєї позиції по справі не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позову або на них вже була надана судом першої інстанції правильна відповідь.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки, відповідача щодо наявності в поданих позивачем документах «розбіжностей», з якими погодився суд першої інстанції, відповідають вимогам ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки безпосередньо пов`язані з формуванням ціни на ввезений в Україну товар та впливають на визначення митної вартості товару, імпортованого позивачем. Відповідачем документально доведено вплив вказаних факторів на ціну товарів.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов`язок відповідач виконав та довів правомірність оскарженого рішення та картки відмови.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 160/245/19 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 06 червня 2019 року.

Повне судове рішення складено 07 червня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко