Справа № 420/3182/19
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3182/19
УХВАЛА
10 червня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Донецькій області, третя особа Антитерористичний центр при Службі безпеки України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання клопотання відносно позивача до Штабу АТЦ при СБУ про зарахування до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької області; зобов`язати відповідача звернутися до АТЦ при СБУ із клопотанням про зарахування ОСОБА_1 до складу сил та засобів, які залучались та брали безпосередню участь в АТО на території Донецької області, забезпеченні її проведення в період з 07.04.2014 по 27.02.2015 у населених пунктах: м. Донецьк, м. Покровськ (Красноармійськ) Донецької області та спрямування відповідних підтверджуючих документів до комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій.
Ухвалою судді від 31.05.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із даними вимогами, так як судом встановлено пропущення позивачем такого строку.
Зокрема, у позовній заяві позивач навів хронологію подій його служби в ОВС на території Донецької області (встановлення і розшук осіб, причетних до захоплення будівлі міліції Красноармійського МВ, чергування у складі слідчо-оперативної групи, патрулювання, охорону важливих об`єктів, чергування на блокпосту Михайлівський тощо), перелік свідків, які можуть підтвердити зазначені обставини. Зокрема, позивач наголошує що з 07.07.2014 він служив та виконував обов`язки у Красноармійському міському відділі ГУ МВС України в Донецькій області. Звільнився позивач за власним бажанням згідно наказу від 27.02.2015 № 64 о/с.
Після цього позивач звернувся до ГУ МВС в Донецькій області за роз`ясненням причин такого стану речей, на що отримав відповідь про порядок відрядження до зони АТО (наказ МВС України від 02.02.2015 № 123), згідно якого включення до проектів наказів про залучення до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення здійснюється загальними рапортами за підписом начальника ГУ МВС України в області на підставі вмотивованих рапортів керівників територіальних підрозділів.
У відповідях також зазначено, підстав для направлення матеріалів до комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій не встановлено.
У зв`язку із цим позивач повторно звернувся до ГУ МВС України в Донецькій області за роз`ясненням причин неспрямування клопотання до АТЦ при СБУ, на що 19.06.2018 отримав відповідь № 106зі/лк, згідно якої включення до проектів наказів про залучення до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операцій, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі / районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області здійснювалося загальним рапортом за підписом начальника ГУ МВС України в області на підставі вмотивованих рапортів керівників територіальних підрозділів. У відповіді також зазначено, що відносно позивача рапорт повинен був складати начальник Красноармійського МВ гр. ОСОБА_2 , який в 2015 р. звільнений з органів внутрішніх справ і його допит неможливий. В той же час в червні 2018 р. позивач особисто опитав гр. ОСОБА_2 , який погодився підтвердити факти участі позивача в групі спеціального призначення ГУ МВС «Тайфун», яка була створена саме для розшуку і затримання озброєних та інших злочинців, які становлять підвищену небезпеку.
В силу ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У свою чергу, згідно п.6 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, для надання статусу учасника бойових дій: особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.
Особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій після закінчення 30 календарних днів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 4 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Таким чином, відлік шестимісячного строку звернення до суду із даними позовними вимогами, в силу п.6 Порядку № 413, розпочався зі спливом тридцятиденного строку здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, відведеного керівнику на подання на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 4 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Отже про порушення своїх прав позивач повинен був бути обізнаним протягом тридцяти днів після закінчення здійснення відповідних заходів, за умови відсутності подання керівника підрозділу на розгляд відповідної комісії документів, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій, за визначеною Порядком № 413 процедурою. І саме по завершенню цього строку розпочався відлік строк на звернення до суду із відповідними позовними вимогами. Однак, позивач не звертався за судовим захистом в межах вищезазначеного терміну, а також після звільнення в лютому 2015 р. тривалий час.
Більш того, враховуючи отримання 19.06.2018 позивачем відповіді ГУ МВС України в Донецькій області № 106 зі/лк від 19.06.2018, шестимісячний строк звернення до суду з вимогам щодо оскарження дій або бездіяльності, обумовленими зазначеною відповіддю, сплинув 20.12.2018, у зв`язку із чим матеріали адміністративного позову свідчать про недотримання ОСОБА_1 , який звернувся до суду з даним позовом 27.05.2019, встановленого законом шестимісячного строку на звернення до суду, і позивач будь-яких підстав для поновлення вказаного строку не зазначив.
Копію вищезазначеної ухвали від 31.05.2019 ОСОБА_1 отримав 03.06.2019.
Оцінюючи вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд враховує, що тривалість і правила обчислення строку звернення до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку. Строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.
При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. Відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично пред`явлено позов.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.
При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Існування процесуальних строків зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata.
У справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia) ЄСПЛ зазначив, що у кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).
Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.
За цих підстав Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).
Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелюватися із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення у справі "Фінікарідов проти Кіпру" від 20.12.2007).
Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.
Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.
За змістом викладеного перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 травня 2018 року по справі № 903/509/17.
Отже матеріали адміністративного позову свідчать про недотримання ОСОБА_1 встановленого законом (в редакціях КАС України як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент вирішення процесуального питання судом) шестимісячного строку на звернення до суду із даними вимогами і позивач обґрунтованих підстав для поновлення вказаного строку не зазначив. Наведені ж позивачем підстави для незастосування строкових обмежень щодо розгляду цього спору не увагу не заслуговують, оскільки вимоги заявлені позивачем в Малиновському районному суді міста Одеси містять інший предмет спору та пов`язані з іншими матеріально-правовими підставами, так як в межах даного спору позивач оскаржує бездіяльність ГУ МВС в Донецькій області, про яку йому було відомо також і на час звернення за судовим захистом до Малиновського районного суду міста Одеси, у зв`язку із чим в задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.
При цьому звернення до районного суду з іншими вимогами об`єктивно не впливає на початок перебігу строку звернення до суду із вимогами про визнання протиправною бездіяльності щодо неподання клопотання відносно позивача до Штабу АТЦ при СБУ про зарахування до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької області, та не уможливлювало своєчасність звернення із даними вимогами.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
В той же час суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що відповідно до п.8 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
Враховуючи зазначене, позивач не позбавлений права самостійного звернення до відповідної комісії та за наслідками розгляду його матеріалів у подальшому оскаржити прийняті комісією рішення, вчинені дії чи допущену бездіяльність.
На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.123 КАС України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Донецькій області, третя особа Антитерористичний центр при Службі безпеки України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк