Справа № 817/153/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4263/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року (рішення ухвалено у м. Рівному судом у складі головуючого судді Щербакова В. В., повний текст рішення виготовлений 14 березня 2019 року) у справі № 817/153/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення відшкодування моральної шкоди та стягнення справедливої сатисфакції,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області, управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання бездіяльності незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та справедливої сатисфакції.

Позивач просив: визнати протиправною бездіяльність Володимирецької селищної ради з приводу невиконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року (справа № 2-а-4/08), яка триває з 12 червня 2012 року по даний час ;

визнати протиправною бездіяльність управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у виконавчому провадженні № 52029878 з приводу виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року (справа № 2-а-4/08);

стягнути з обох відповідачів солідарно на його користь відшкодування за моральну шкоду у розмірі по 200 000 грн з кожного ;

стягнути з обох відповідачів солідарно на його користь справедливу сатисфакцію у розмірі 95 000 доларів США, що на день звернення до суду з позовом еквівалентно 2 683 750 грн.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року, яка набрала законної сили, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання бездіяльності незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та справедливої сатисфакції передано за підсудністю до Володимирецького районного суду Рівненської області.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року позивачу в задоволенні позову до Володимирецької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн та сатисфакції в сумі 47500 доларів США відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 , подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є безпідставним та незаконним, не відповідає Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України. Суд першої інстанції не врахував, що надмірно тривале невиконання судових рішень та (або) залишення їх без реального виконання є порушенням конституційного принципу обов`язковості виконання судових рішень.

Вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на виконавчі провадження № 33610492 та № 33609672, оскільки такі стосуються стягнення з відповідача коштів та видачі відповідачем ордеру на займане житло, а не зобов`язання відповідача вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди від 16.07.2002 щодо надання ОСОБА_1 житла позачергово.

Крім того, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував положення частини другої статті 5 КАС України, статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також судову практику Європейського суду з прав людини, в тому числі й рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кононов та інші проти України», яким встановлено порушення державою Україною пункту 1 статті 6 Конвенції та Протоколу першого до Конвенції й постановлено, що держава Україна має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь ОСОБА_1 , які залишаються невиконаними.

При цьому суд не врахував, що судовий захист порушеного права в адміністративному судочинстві можливий також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод та інтересів людини та громадянина, внаслідок чого безпідставно вважав обов`язковим звернення позивача до суду за вирішенням спору в порядку статті 383 КАС України.

В справі, як вважає апелянт, є всі підстави для застосування «пілотного» рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року «Юрій Миколайович Іванов проти України», яке стосується питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, що є масовим для України.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення по суті заявленого позову. Також просить винести окрему ухвалу щодо відповідача та його посадових осіб, які тривалий час продовжують порушувати пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Протокол перший до Конвенції, статті 124, 129, 129-1 конституції України, статтю 14 КАС України щодо обов`язковості виконання судового рішення.

На апеляційну скаргу позивача Володимирецька селищна рада Володимирецького району Рівненської області подала відзив, в якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на бездіяльність Володимирецької селищної ради, яка полягала у тривалому невиконанні постанови суду, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки постанова Володимирецького районного суду від 20.05.2008 у справі № 2-а-4/08 була виконана фактично і у повному обсязі, що підтверджується постановами державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Апеляційний суд частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002, яка набрала законної сили, затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою Рівненської області , згідно з якою ОСОБА_1 відмовляється від подальших своїх позовних вимог до Володимирецької селищної ради про надання йому житла, стягнення моральної та матеріальної шкоди за порушення правил обліку осіб, що потребують житла, а Володимирецька селищна рада зобов`язується надати йому житло, яке буде в наявності, позачергово.

Володимирецька селищна рада свого обов`язку за укладеною мировою угодою не виконала, що стало приводом для звернення ОСОБА_1 до суду.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 5.06.2007, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2008, зобов`язано Володимирецьку селищну раду забезпечити ОСОБА_1 житлом відповідно до умов зазначеної мирової угоди сторін. Дане рішення суду відповідачем не виконувалося, внаслідок чого ОСОБА_1 в черговий раз звернувся до суду з позовом.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.05.2008 у справі № 2-а-4/08 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Володимирецької селищної ради, допущену при виконанні ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002 про затвердження умов мирової угоди щодо забезпечення ОСОБА_1 житлом;

зобов`язано Володимирецьку селищну раду вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди, для чого у будь-який спосіб надати ОСОБА_1 житло;

стягнуто з Володимирецької селищної ради на користь ОСОБА_1 відшкодування за моральну шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю, у сумі 10000 грн, справедливу сатисфакцію за порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 в сумі 60000 грн;

у задоволенні позовних вимог про визнання незаконної бездіяльності Володимирецької селищної ради щодо невиконання рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 04.11.2003 про видачу ОСОБА_1 ордера на квартиру АДРЕСА_1 , під час чинності цього рішення відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2012 постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.05.2008 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 справедливої сатисфакції скасовано та ухвалено нову постанову про відмову в цій частині позову;

скасовано постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.05.2008 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконної бездіяльності Володимирецької селищної ради щодо невиконання рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 04.11.2003 про видачу ОСОБА_1 ордера на квартиру АДРЕСА_1 Володимирець Рівненської області, під час чинності цього рішення, та прийнято нову постанову, якою ці позовні вимоги задоволено;

постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.05.2008 в частині зобов`язання Володимирецької селищної ради вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди змінено, - виключено слова «для чого у будь-який спосіб надати ОСОБА_1 житло»;

в решті постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.05.2008 залишено без змін.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.06.2008 заяву ОСОБА_1 задоволено та змінено спосіб виконання постанови цього суду від 5.06.2007 в зв`язку з неможливістю виконання судового рішення про забезпечення житлом та стягнуто з Володимирецької селищної ради на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 164004 грн 75 коп. для придбання житла.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.11.2011 абзац другий резолютивної частини ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.06.2008 викладено у наступній редакції: «Змінити спосіб виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 5.06.2007 та зобов`язати Володимирецьку селищну раду придбати для ОСОБА_1 квартиру, яка має відповідати вимогам ст.ст. 48, 50 ЖК України».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 вересня 2007 року скасовано та визнано бездіяльність Володимирецької селищної ради та посадових осіб Володимирецької селищної ради по виконанню ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою - неправомірною.

Зобов`язано Володимирецьку селищну раду виконати відповідно до чинного законодавства України зобов`язання, які виникли внаслідок затвердження ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року мирової угоди між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 (Справа «Кононова та інші проти України») визначено, що держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь, зокрема, Печончика О. В., які залишаються невиконаними. Згідно з додатком № 1 до рішення ЄСПЛ невиконаними рішеннями суду стосовно ОСОБА_1 була ухвала Володимирецького районного суду від 16.07.2002, змінена ухвалою того ж суду від 26.06.2008 (у світлі рішення того ж суду від 05.06.2007 та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року, зміненою постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року в частині стягнення відшкодування завданої моральної шкоди, - була визнана протиправною бездіяльність Володимирецької селищної ради щодо тривалого невиконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2011 року, постановленої у справі №К-7011/09, якою Володимирецьку селищну раду Рівненської області зобов`язано придбати та надати у користування ОСОБА_1 квартиру, що має відповідати вимогам ст.ст.48, 50 ЖК України; визнано протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень ДВС України щодо тривалого невиконання рішення Європейського суду з прав людини від 6 червня 2013 року в частині зобов`язання держави виконати рішення національних судів.

На виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.05.2008, яка змінена постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2012, у справі № 2-а-4/08, 25.06.2012 було видано два виконавчих листи. За вказаними листами було відкрито виконавчі провадження № 33609672 та № 33610492, що підтверджується копіями постанов державного виконавця (том 1, а. с. 36, 37).

Згідно з постановою про відкриття виконавчого ВП № 33609672 з Володимирецької селищної ради стягнуто відшкодування за моральну шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю, в сумі 10 000 грн.

Згідно з постановою про відкриття виконавчого ВП № 33610492 зобов`язано Володимирецьку селищну раду вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди від 16.07.2002.

Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі провадження № 33609672 та № 33610492 є завершеними у зв`язку з фактичним повним виконанням судового рішення. Зокрема, дата закінчення ВП № 33610492 08.08.2013, дата закінчення ВП № 33609672 03.01.2013 (том 1, а. с. 216 218).

12.07.2016 Володимирецьким районним судом у справі № 2-а-4/08 повторно видано виконавчий лист про виконання рішення, яке сформульовано таким чином: «З метою забезпечення законних прав та інтересів ОСОБА_1 , визначених мировою угодою сторін від 16.07.2002 та ухвалою суду від 16.07.2002, зобов`язати Володимирецьку селищну раду вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди».

На підставі виконавчого листа, виданого 12.07.2016 Володимирецьким районним судом у справі № 2-а-4/08, відкрито виконавче провадження ВП № 52029878.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19.10.2018, яка набрала законної сили 11.02.2019, виконавчий лист, виданий 12.07.2016 Володимирецьким районним судом у справі № 2-а-4/08, визнано таким, що не підлягає виконанню.

18.03.2019 старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Рівненській області Корольчук Н. І. у зв`язку з визнанням виконавчого листа № 2-а-4/08 від 12.07.2016 таким, що не підлягає виконанню, прийнято постанову, якою виконавче провадження ВП № 52029878 закінчено.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» ((тут і далі в редакції станом на 2013 рік) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною 2 статті 2 цього ж Закону примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

За пунктом 8 частини 1 статті 49 цього ж Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З наведеної вище інформації про виконавчі провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень видно, що виконавче провадження № 33610492 з виконання виконавчого листа Володимирецького районного суду щодо зобов`язання Володимирецької селищної ради вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди від 16.07.2002 закінчено 8.08.2013 на підставі фактичного повного виконання рішення суду.

Відмовляючи позивачу в позові, суд першої інстанції взяв до уваги факт закінчення виконавчих проваджень № 33609672 та № 33610492 в зв`язку з повним фактичним виконанням судових рішень.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки з матеріалів справи видно, що рішення суду щодо обов`язку Володимирецької міської ради придбати для ОСОБА_1 квартиру, яка має відповідати вимогам ст.ст. 48, 50 ЖК України, реально не виконано як після прийняття постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.05.2008, яка набрала законної сили 11.06.2012, так і прийняття Рішення Європейського Суду з прав людини від 6.06.2013 та наступних судових рішень національних судів України (постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2017).

8.08.2012 державний виконавець закінчив виконання виконавчого листа щодо зобов`язання вжити невідкладних заходів по виконанню умов мирової угоди від 16.07.2002, в той час коли такого обов`язку у відповідача вже не існувало, оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.11.2011 було змінено спосіб виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 5.06.2007 та зобов`язано Володимирецьку селищну раду придбати для ОСОБА_1 квартиру, яка має відповідати вимогам ст.ст. 48, 50 ЖК України (а.216 зв. т.1).

Зазначене є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання бездіяльності відповідача щодо невиконання за рішенням суду обов`язку придбати квартиру неправомірною та висновку про те, що суд першої інстанції при вирішенні позову в частині зазначених позовних вимог порушив норми матеріального та процесуального права та допустив помилку.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної неправомірною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, колегія суддів приходить до висновку про їх часткове задоволення.

Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної діями, суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції ( п. 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 826/12003/16).

Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної тривалим невиконанням судового рішення, підтверджене практикою Європейського Суду з прав людини ( справа «Желтяков проти України» остаточне рішення від 9.09.2011).

Суд апеляційної інстанції вважає, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає в тривалому без поважних причин не виконанні судового рішення, позивач переніс душевні страждання та моральні переживання, які викликані відірванням від звичного способу життя, необхідністю витрати значного часу для захисту порушеного права в судах, тривалим протягом значного часу порушенням його житлових прав, тривалим і впертим невиконанням відповідачем покладеного судами обов`язку забезпечити позивача житлом, незадовільним станом здоров`я як інваліда 2 групи, тобто зазнав моральної шкоди.

Відповідач жодних доказів на спростування вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди суду не подав.

За таких обставин відповідач як орган місцевого самоврядування суб`єкт владних повноважень в зв`язку з допущеною протиправною бездіяльністю щодо виконання судового рішення зобов`язаний таку шкоду відшкодувати.

З врахуванням ступеня моральних переживань та душевних страждань позивача колегія суддів визначає розмір відшкодування за моральну шкоду 60000 грн.

Крім того, відповідно до статті 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський Суд з прав людини, який надалі називається «Суд».

Відповідно до статті 41 Конвенції якщо Суд визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє право відповідної Високої Договірної Сторони передбачає лише часткове відшкодування, Суд, у разі необхідності, надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.

Таким чином, справедлива сатисфакція призначається Європейським Судом з прав людини при необхідності та з дотриманням певних підстав (в тому числі формальних). Тому з врахуванням відшкодування даним рішенням суду апеляційної інстанції моральної шкоди, підстави для присудження позивачу суми для придбання житла у вигляді справедливої сатисфакції, як про це просить позивач, в даній справі відсутні.

За таких обставин відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції визнає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям постанови про часткове задоволення позову щодо визнання бездіяльності відповідача неправомірною та відмову в задоволенні решти позовних вимог з підстав, викладених вище.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 в ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 817/153/18 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області, яка полягає в тривалому, з 12.06.2012 і по даний час, невиконанні постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.05.2008 щодо виконання обов`язку придбати для ОСОБА_1 квартиру, що має відповідати вимогам ст. ст. 48, 50 ЖК України.

Стягнути з Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області на користь ОСОБА_1 60000 (шістдесят тисяч ) грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 07.06.2019.