Справа № 466/9253/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3726/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О. М.,

суддів Гудима Л. Я., Святецького В. В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Кулініч О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправними, зобов`язання до вчинення дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Глинська Д. Б.,

час ухвалення рішення 17:36:10

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 25.02.2019 р.

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними дії Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови йому в перерахунку та виплаті пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області здійснити йому перерахунок та виплату державної пенсії у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити зазначену заборгованість з 23 травня 2017 року по день прийняття рішення у даній справі за відрахуванням фактично виплачених сум; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити йому нарахування та виплату компенсацію втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 03 серпня 2010 року по 31 березня 2017 року, з 23 травня 2017 року по день ухвалення рішення по даній справі, передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням їх виплати»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити йому перерахунок та виплату пенсії відповідно до статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру основної (державної) пенсії, але не менше 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовєязкове державне пенсійне страхування» у разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на його користь інфляційні витрати у розмірі 142727,93 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що має право на отримання державної пенсії з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50, 54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідачем протиправно здійснено їх виплату в значно меншому розмірі. При цьому зазначає, що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року в справі № 25574/11/9104 відповідачем проведено нарахування та виплату сум державної та додаткової пенсії у березні 2017 року, що свідчить про виплату відповідачем коштів з пропуском строку їх виплати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області здійснити перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з частини першої статті 28 Закону України» «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити зазначену заборгованість з 23 травня 2017 року за відрахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 03 серпня 2010 року по 31 березня 2017 року, з 23 травня 2017 року по 18 лютого 2019 року, передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням їх виплати». У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з їх безпідставністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що виплата позивачу державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, правомірно проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, зазначає, що нарахована на виконання судового рішення сума носить разовий характер, та не підлягає компенсації на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням їх виплати».

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, його представника та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів переглядає оскаржуване судове рішення в цій частині.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як інвалід ІІ групи внаслідок захворювання, що пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, учасник ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1988 році першої категорії та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2011 року в справі № 2а-348/11 було визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова щодо непроведення перерахунку державної та додаткової пенсії йому відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з січня 2010 року, а також зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з січня 2010 року по день постановлення рішення суду різницю між фактично нарахованими належними до виплати державної та додаткової пенсії.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2011 року було скасовано, позов було задоволено частково та постановлено: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова щодо відмови йому в перерахунку та виплаті пенсії відповідно до статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 03 серпня 2010 року; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 03 серпня 2010 року відповідно до статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру основної (державної) пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом, з врахуванням виплачених сум.

28 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою про здійснення перерахунку та виплату йому пенсії згідно Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», починаючи з 14 вересня 2011року.

Листом від 13 жовтня 2017 року №4510/06-11 Личаківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова повідомило позивача про те, що його пенсія обчислена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначило, що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року управлінням було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 03 серпня 2010 року по 22 липня 2011 відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивач має право на отримання державної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених статтями 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому, у Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області відсутні підстави для ненарахування і невиплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, нарахованої та виплаченої на виконання судового рішення з 03 серпня 2010 року по 31 березня 2017 року та з 23 травня 2017 року по день прийняття рішення по даній справі

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІI групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІI групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28 грудня .2014 року № 76-VIII (далі Закон № 76-VIII) внесено зміни, зокрема, і до статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказаний закон набрав чинності з 01 січня 2015 року.

Згідно із статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону № 76-VIII) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону № 76-VIII) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок № 1210)

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1210 мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на АЕС: I групи інвалідності - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; III групи інвалідності - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 13 Порядку № 1210 встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні.

Згідно із пунктом 3 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25 січня 2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі, регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати позивачу державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та безпідставність позовних вимог у вказаній частині.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити йому нарахування та виплату компенсацію втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із Законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

При цьому дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року в справі № 2а-348/11 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача та виплачено 31 березня 2017 року різницю в пенсії за період з 03 серпня 2010 року по 22 липня 2011 року у розмірі 62562,37 грн.

Вищенаведене свідчить, що несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Таким чином, оскільки органом Пенсійного фонду України за період з 03 серпня 2010 року не здійснено належні позивачу нарахування та виплату суми пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 03 серпня 2010 року по 31 березня 2017 року.

Доводи скаржника, що нарахована на виконання судового рішення сума пенсії носить разовий характер та не підлягає компенсації, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, відтак, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 03 серпня 2010 року по 31 березня 2017 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», що свідчить про обгрунтованість позовних вимог у вказаній частині та наявність підстав для їх задоволення.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2019 року у справі № 466/9253/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 03 серпня 2010 року по 31 березня 2017 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 03 серпня 2010 року по 31 березня 2017 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 07.06.2019 р.