Справа № 340/847/19
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2019 року справа № 340/847/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді - Петренко О.С.
за участю секретаря судового засідання Толстової О.І.

представника позивача - Поліщук Ю.Р.,
представника відповідача - Жембровського М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: Комісії Командування Сухопутних військ Збройних сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, вул. Дегтярівська,19, м. Київ,04119
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Командування Сухопутних військ Збройних сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 18 грудня 2015 року, яким йому відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій;
- зобов`язати Комісію Командування Сухопутних військ Збройних сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій повторно розглянути питання щодо надання йому статусу учасника бойових дій та надати йому статус учасника бойових дій.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова відповідача надати йому статус учасника бойових дій, викладена в рішенні від 18.12.2015 р., на думку позивача, є протиправною.
Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження (а.с.1-2).
Ухвалою суду від 03 травня 2019 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с.65).
Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив, згідно якого зазначив, що в зв`язку з відсутністю у позивача всіх необхідних документів, в задоволені його заяви відмовлено, а тому рішення є правомірним.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.
На підставі ч. 3 ст. 243 КАС України в судовому засіданні 05.06.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що сторонам оголошено в судовому засіданні після проголошення вступної та резолютивної частини рішення з урахуванням вимог ст.243 КАС України
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності на підставі наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що майор ОСОБА_1 на початку червня 2014 року, згідно з розпорядженням т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2014 року №1314/61/811вк, разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 був відряджений до військової частини НОМЕР_2 для підвезення боєприпасів підрозділам, які брали участь в АТО.
В період з 02.06.2014 року по 25.07.2014 року особовий склад військової частини НОМЕР_3 , який був відряджений до військової частини НОМЕР_2 , здійснював доставку боєприпасів підрозділам частин задіяним в проведені АТО.
Вказані обставини підтверджено зокрема довідкою про безпосередню участь особи в АТО, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.8), витягом з наказу №39 від 10.06.2014 року (а.с.9), витягом з наказу №190 від 03.07.2015 року (а.с.10), витягом з наказу №54 від 25.06.2014 року (а.с.16), витягом з наказу №62 від 03.07.2014 року (а.с.17).
Так, в судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що після виконання чергового завдання 25.07.2014 року, військовослужбовці, в тому числі і позивач, потрапили в засідку, а потім в полон до НЗФ «ЛНР».
Внаслідок потрапляння в полон у позивача відсутні деякі документи необхідні для оформлення статусу учасника бойових дій, серед яких: витяг з наказу керівника сектору «Б» (по стройовій частині), про вибуття зі складу сил та засобів сектору «Б», більшості витягів з наказів командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 про вибуття в район виконання бойового завдання за призначенням; більшості витягів з наказів командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 про прибуття в район виконання бойових завдань за призначенням; посвідчення про відрядження, які знищені позивачем під час перебування в полоні.
В судовому засіданні встановлено, що 13.02.2019 року позивач дізнався, що 18.12.2015 року Комісією Командування Сухопутних військ Збройних сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій прийнято рішення про відмову в надані статусу учаснику бойових дій майору ОСОБА_1 , в зв`язку з відсутністю необхідних документів, а саме відсутністю витягів з наказів керівника сектору про вибуття з району проведення АТО. Вказане рішення оформлено пунктом №2745 протоколу №47 від 18.12.2015 року (а.с.54).
Позивач не погоджуючись з вказаним рішенням, звернувся до суду з зазначеним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч.1 ст.55 Конституції України).
Питання встановлення статусу учасника бойових дій учасникам АТО регламентується постановою КМУ № 413 від 20.08.2014 року "Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення".
Згідно п.2 зазначеного Порядку статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).
Згідно абзацу 1 пункту 5 Порядку № 413 рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, ДФС (далі - комісія).
Пунктом 6 Постанови № 413 передбачено, що для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.
Відповідно п.8 Порядку №413 - у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.
Наказом Міністерства оборони України від 07.05.2015 № 200 затверджено Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, відповідно до п. 9 якого на Комісії командувань видів Збройних Сил України покладається вирішення питань про визнання учасниками бойових дій із числа: військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, які проходять військову (державну) службу, працюють у видах Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, підпорядкованих видам Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.
У п.11 вказаного Положення окреслено, що комісії зобов`язані:
приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
реєструвати заяви в спеціальній книзі обліку; інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання Комісії;
розглядати внесені на розгляд заяви та інші документи в місячний строк з дня їх отримання;
робити запити до відповідних архівних установ (за потреби), про що повідомляти заявника;
заслуховувати пояснення осіб, які подали заяви, свідків, представників організацій, установ та громадських організацій ветеранів,
досліджувати інші докази особистої участі заявника в бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (сил) або розмінуванні (траленні бойових мін);
доводити рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві, до відома громадянина в письмовій формі, а також роз`яснювати порядок його оскарження;
розглядати документи стосовно надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення,
а в разі відсутності підстав, які підтверджуються документами, повертати їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів чи особисто заявнику з метою подальшого доопрацювання.
За змістом п. 12 Положення за відсутності у заявника через незалежні від нього причини необхідних документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником.
Суд вказує на те, що з довідки про безпосередню участь особи в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №42 від 21.07.2014 встановлено, що майор ОСОБА_1 дійсно 08 липня 2014 року безпосередньо брав участь в АТО (а.с.8).
Відповідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 №39 від 10.06.2014 р. (с.м.т. Черкаське) вважаються такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з району виконання бойового завдання за призначенням після перевезення боєприпасів майор ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 (а.с. 9).
Судом встановлено, що у витязі з наказу керівника сектору «Б» по стройовій частині №190 від 03.07.2015 року майора ОСОБА_1 зазначено вважати таким, що прибув 08.07.2014 року до складу сил та засобів сектору «Б», які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей для виконання службових (бойових) завдань (а.с.10).
Зі змісту телеграми №810 від 02.06.2014 року «Еталон» встановлено, що майор ОСОБА_1 на посаді начальника групи складання і регламенту складальної групи (ТР) належав до особового складу військової частини НОМЕР_3 , який відбув до відрядження для виконання покладених на них завдань до військової частини НОМЕР_5 (а.с.18).
Згідно з додатком 1 до телеграми №1222 від 04.08.2014 року «Еталон», встановлено, що майор ОСОБА_1 належить до складу військової частини НОМЕР_3 , який був (або є відрядженим) до військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_6 для перевезення боєприпасів до району виконання бойового завдання (а.с.21-23).
Крім того, відповідно до додатку 1 до телеграми №1348 від 20.08.2014 р., позивач належить до списку особового складу військової частини НОМЕР_3 , який був (або є відрядженим) до військових частин НОМЕР_2 та №1978 для підвезення боєприпасів підрозділам, які виконують бойові завдання у рамках АТО (а.с.24-29).
Судом також встановлено, що 25.08.2014 року командир військової частини НОМЕР_3 полковник ОСОБА_2 звертався до керівника сектору «Б» з клопотанням про включення військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 до складу учасників АТО на території Донецької та Луганської областей, які відповідно до розпоряджень старших начальників були відряджені для своєчасного поповнення запасів ракет та боєприпасів до районів ведення бойових дій підрозділам, які виконують бойові завдання у рамках АТО. До вказаних осіб належав в тому числі і ОСОБА_1 (а.с.32-33).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) №62 від 03.07.2014 року в район виконання бойового завдання за призначенням для подачі боєприпасів та участі в АТО майора ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 (а.с.17).
Так, листом від 27.11.2014 року за вих.№ 1314/25/37, який надано командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на адвокатський запит, повідомлено, що «майор ОСОБА_1 , прапорщик ОСОБА_4 , прапорщик ОСОБА_5 , старший сержант ОСОБА_6 , згідно іменного списку, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 28.07.2014 року №161 (по стройовій) прибули до військової частини НОМЕР_6 та тимчасово перебували за місцем її дислокації для проведення слідчих дій в Запорізькому гарнізоні органами прокуратури» (а.с.51).
Факт перебування майора ОСОБА_1 в полоні, поблизу н.п. Свердловська Луганської області підтверджується інформаційною довідкою щодо взяття в полон військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 (а.с.42-43), листом Генеральної прокуратури України щодо залучення ОСОБА_1 в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000234 від 14.08.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.438, ч.1 ст.438, п.1 ч.2 ст. 115, ч.3 ст258, ч.1 ст258-3 КК України (а.с.47-49).
Суд зауважує, що в порушення наведених вище вимог пункту 11 Положення відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про дату засідання Комісії, чим позбавлено останнього права надати відповідні пояснення; відсутні запити до відповідних архівних установ; не роз`яснено порядок оскарження спірного рішення; відсутні посилання чому не враховані письмові пояснення свідків і останні не викликались на засідання Комісії; не досліджено інших доказів особистої участі заявника в бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (сил) або розмінуванні (траленні бойових мін). Взагалі з протоколу засідання комісії не вбачається мотивів та підстав відмови у наданні статусу учасника бойових дій. Комісія всупереч вимогам Положення не повернула документи до військової частин (органів, підрозділів), установ, закладів чи особисто заявнику з метою подальшого доопрацювання.
Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Співставлення вимог законодавства до рішення суб`єкта владних повноважень, яке є предметом спору у даній справі, доводить, що за наведених вище обставин оскаржене рішення є необґрунтованим, що відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України, доводить його протиправність.
На переконання суду належним засобом захисту порушеного права буде зобов`язання визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.12.2015 року, яким ОСОБА_1 , відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій та, відповідно, зобов`язання Комісії Командування Сухопутних військ Збройних сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій повторно розглянути заяву позивача з урахуванням п. 11 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.05.2015 № 200 та правової оцінки спірних правовідносин, яка надана судом.
Щодо позовної вимоги про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, суд зазначає наступне.
За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо прийняття рішення про надання особі статусу учасника бойових дій є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Також Постановою ВАСУ від 21 жовтня 2010 року № П-278/10 встановлено, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, суд визнає, що відповідач, яким протиправно було відмовлено позивачу в наданні статусу учасника бойових дій, діяв всупереч норм чинного законодавства України, не вірно застосувавши нормативно-правові акти, що регулюють порядок надання такого статусу, та не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.
Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, здійснені позивачем документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 768,40 грн. підлягають стягненню за рахунок відповідача Комісії Командування Сухопутних військ Збройних сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.
Керуючись ст.ст.243-246 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Командування Сухопутних військ Збройних сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 18 грудня 2015 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.
Зобов`язати Комісію Командування Сухопутних військ Збройних сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій повторно розглянути питання щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти за результатами розгляду рішення з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Комісії Командування Сухопутних військ Збройних сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.
Повний текст рішення складено та підписано 11.06.2019 року.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду О.С. Петренко