Справа № 520/11343/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 р. Справа № 520/11343/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Чалого І.С. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., Патової Д.В.

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 .,

представника відповідача (НПУ) та третьої особи (ГУНПУ в Х/о) Сафронової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.03.19 року по справі № 520/11343/18

за позовом ОСОБА_1

до Національної поліції України, Державної казначейської служби України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України

третя особа Головне управління національної поліції України в Харківській області

про визнання протиправними дій,поновлення на посаді, стягнення заробітку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач ) звернувся до суду з позовом до Національної поліції України, Державної казначейської служби України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ( далі відповідачі) третя особа - Головне управління Національної поліції України в Харківській області про визнання протиправними дій Національної поліції України в частині невиконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 р. по справі №820/6802/16; поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки в Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; 3) стягнення на користь ОСОБА_1 з Національної поліції України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; 4) стягнення на користь ОСОБА_1 з Національної поліції України моральну шкоду в розмірі 1.000.000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що наказом НПУ від 24.05.2018 р. № 458 о/с, який виданий на виконання рішення суду по справі №820/6802/16, скасовано наказ НПУ від 15.11.2016р. № 856 о/с лише в частині призначення ОСОБА_1 оперуповноваженим Управління кримінальної поліції ГУ НП у Харківській області. Однак жодних дій щодо поновлення позивача на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки в Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відповідачем не вчинено.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року адміністративний позов - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, з істотними порушеннями норм матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення по суті.

Відповідачі надіслали відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначили, що проти задоволення апеляційної скарги заперечують в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просили суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача (НПУ) та третьої особи (ГУНПУ в Х/о) в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача змісту судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги, пояснення учасників справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 14.08.1996р. по 06.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Позивача 07.11.2015р. у спеціальному званні підполковника поліції було призначено на посаду оперативного уповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки у Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

18.02.2016р. Наказом Національної поліції України №110 о/с позивач був звільнений зі служби в поліції на підставі п.п.5 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку з службовою невідповідністю).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2016р. по справі №820/1181/16 згаданий наказ було скасовано, а позивач був поновлений на посаді оперативного уповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки у Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

20.10.2016р. Наказом Національної поліції України №774 о/с позивач з 10.03.2016р. був поновлений на посаді оперативного уповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки у Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

15.11.2016р. Наказом Національної поліції України №856 о/с позивач на підставі п.п.1 п.3 ч.1 ст.65 Закону України Про Національну поліцію був звільнений з посади оперативного уповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки у Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України і призначений на посаду оперативного уповноваженого Управління кримінальної поліції ГУ НП в Харківській області.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017р. по справі №820/6802/16 наказ Національної поліції України від 15.11.2016р. №856 о/с був скасований.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018р. по справі №820/6802/16 роз`яснено, що вимоги про поновлення позивача на посаді оперативного уповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки у Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не були предметом судового розгляду (а.с.66-67 т.1).

Наказом ГУ НП у Харківській області від 30.12.2016р. №598 о/с позивача з 03.01.2017р. звільнено зі служби в поліції на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію.

Даний наказ не оскаржувався, є діючим.

Як встановлено судом, обставини проведення з позивачем остаточного розрахунку були предметом судового розгляду по справі №820/1134/17, у якій постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017р. (залишеною у силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017р.) вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Таким чином, з 03.01.2017р. припинились правовідносини з приводу проходження позивачем публічної служби в поліції і розпорядчий акт про припинення цих відносин є діючим.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом зроблено висновок, що саме ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018р. по справі №820/6802/16 є доказом відсутності неправомірних бездіяльності або дій владного суб`єкта, Національної поліції України. Позивачем доводи відповідачів не спростовані, отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.58 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Згідно з ч.2 ст.77 Закону України Про Національну поліцію днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Відповідно до ч.3 ст.77 Закону України Про Національну поліцію, день звільнення вважається останнім днем служби.

Як вбачається з матеріалів справи, останнім днем служби позивача в поліції згідно з наказом ГУ НП у Харківській області від 30.12.2016р. №598 о/с є 03.01.2017р.

Колегія суддів, зазначає, що не оскарження позивачем цього наказу та зміст ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018р. по справі №820/6802/16 об`єктивно унеможливлюють продовження відносин з проходження служби в поліції шляхом поновлення на посаді оперативного уповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки у Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що саме ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018р. по справі №820/6802/16 є доказом відсутності неправомірних бездіяльності або дій владного суб`єкта, Національної поліції України.

Враховуючи викладене, відмова у позові за вимогою про поновлення на посаді у штаті територіального органу Національної поліції України зумовлює залишення без задоволення вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає, що правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди урегульовані положеннями ст.23 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Матеріали справи не місять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів існування моральної шкоди позивач до суду не подав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відтак, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Так, як визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року по справі № 520/11343/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий О.В. Присяжнюк

Постанова складена в повному обсязі 07.06.19р.