Справа № 820/6261/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Старосєльцева О.В.

27 травня 2019 р.Справа № 820/6261/17

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бенедик А.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В с т а н о в и л а:

17.12.2018 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» (далі - ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ», підприємство») звернулось до суду з позовом, яким просить скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган):

- від 07.12.2017 року № , яким підприємству на підставі акту перевірки від 14.11.2017 року № 19780/20-40-14-05-19/31235456 (далі - Акт перевірки) за встановлені порушення п.п. 134.1.1 п. 134 ст. 134, п. 138.2, п. 138.3 ст. 138, п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), ст. 1, п. 2 ст.4, ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (далі - Закон № 996-XIV в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), п. 5, п. 6, п. 20 П(С)БО 15, П(С)БО 1, п. 3-10, п. 3.13 Методичних рекомендацій щодо заповнення форми фінансової звітності № 433 від 28.03.2015 року, п.п. 1.2 п. 1, п.п. 2.2, п.п. 2.4 п.п. 2.6 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 року № 88, згідно із п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 123.1 ст. 123 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 858.508,80 грн, у тому числі: 684.807 грн - основний платіж, 171.701,8 грн - штрафні санкції;

- від 07.12.2017 року № , яким підприємству на підставі Акту перевірки за встановлені порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України, згідно із п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 123.1 ст. 123 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1.287.467,50 грн, у тому числі: 1.029.974 грн - основний платіж, 257.493,5 грн - штрафні санкції;

- від 07.12.2017 року № , яким підприємству на підставі Акту перевірки за встановлені порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України, згідно із п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 ПК України, зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за звітний податковий період - липень 2017 року у розмірі 1.436.375 грн;

- від 07.12.2017 року № , яким підприємству на підставі Акту перевірки за встановлені порушення п. 266.7.5. п. 266.7 ст. 266 ПК України, згідно із п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є об`єктами нежитлової нерухомості.

Позивач зазначає про хибність висновків Акту перевірки про наявність в господарській діяльності підприємства порушень вимог податкового законодавства, вважає, що перевірка контролюючим органом була проведена протиправно.

Також позивач зазначає, що фахівцям відповідача під час проведення перевірки та до суду були надані усі оформлені належним чином первинні документи, які повністю підтверджують реальність виконання господарських операцій зі спірними контрагентами. Окрім того, позивач вказує, що платник податку не може нести відповідальності за несумлінне ставлення свого контрагента до виконання ним податкових зобов`язань чи неспроможності податкових органів якісно та своєчасно виконувати свої обов`язки по перевірках. Висновки контролюючого органу базуються на припущеннях, які не підтверджені належними доказами.

Заперечуючи проти вимог ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ», у відзиві на адміністративний позов ГУ ДФС у Харківській області зазначає, що означеного висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства контролюючий орган дійшов з огляду на те, що отримання позивачем ТМЦ від ТОВ «ФОРТУНА-71» та ТОВ «РЕСТАР КОМПАНІ» фактично не відбувалось, перевіркою визначено суму дебіторської заборгованості по рахунку 377 станом на 31.08.2016 року на загальну суму 4.800 грн., станом на 30.04.2017 року на загальну суму 132.830 грн.

Крім наведеного вказує, що у ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» відсутнє право на формування інших операційних витрат по операціям із списання штрафів на загальну суму 286 грн., чим порушено вимоги п. 5, п. 6, п. 20 П(С)БО 16 «Витрати», п. 3.13 Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, що призвело до завищення обороту по дебету рах. 92 «Інші операційні витрати» на загальну суму 286 грн.

Також вказує, що позивачем в порушення п. 138.2, 138.3 ст. 138 ПК України завищено показник рядку 1.2.1 АМ Розділу 1 Додатків РІ до декларацій з податку на прибуток підприємств «Сума розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до п. 138.3 ст. 138 ПК України» на суму 7.858.624 грн.

Крім наведеного, позивачем в порушення п. 139.2 ст. 139 ПК України завищено показник рядку 2.1.3 Розділу 2 Додатків РІ до декларацій з податку на прибуток підприємств «Сума витрат від списання дебіторської заборгованості, яка не відповідає ознакам, визначеним пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України, понад суму резерву сумнівних боргів у сумі 103.032 грн.

В ході проведення перевірки представлених позивачем первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, аналізу укладених правочинів, які висвітлюють взаємовідносини з контрагентами-покупцями, встановлена відсутність факту реального здійснення господарських операцій з реалізації підприємством ТМЦ (цукру) на адресу ТОВ «СІТІ ТРАНСЛТД», ТОВ «ЯТАНАР», ТОВ «БУД-ІНСАЙТ», ТОВ «ЕНТЕР-СЕЛ», ТОВ «КОМ-СТОР».

Також, первинні документи по взаємовідносинах з нерезидентом ARGO (EUROPE) LP не відповідають фактичному руху (його відсутності в дійсності) активів, а також відповідно до податкової інформації, отриманої від митних органів, не можуть враховуватися в даних податкового обліку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року адміністративний позов ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» задоволено частково наступним чином.

Визнано протиправними та скасовані винесені ГУ ДФС Харківській області податкові повідомлення-рішення від 07.12.2017 року № та № .

Визнано протиправним та скасовано винесене ГУ ДФС у Харківській області податкове повідомлення-рішення від 07.12.2017 року № в частині грошового зобов`язання на суму 835.326,64грн. (за податковими зобов`язаннями на суму - 668.261,24 грн, за штрафними фінансовими санкціями на суму - 167.065,4грн.)

Визнано протиправним та скасовано винесене ГУ ДФС у Харківській області податкове повідомлення-рішення від 07.12.2017 року № в частині грошового зобов`язання на суму 4.184.491,0грн.

В іншій частині позов залишений без задоволення.

Судове рішення мотивовано тим, що з тексту ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.08.2017 року у справі № 263/10040/17 вбачається, що призначення перевірки було зумовлено виключно обставинами участі позивача в господарських операціях з поставки товарів на користь нерезидентів Nord Trade Company LTD (Canada), Argo (Europe) Limited Partnership (Scotland), Geo Imports Group LTD (Georgia), котрі (товари) за припущенням органів досудового розслідування та прокуратури, замість вивезення за межі України потрапляли на тимчасово непідконтрольну територію України в м. Донецьк. Отже, метою призначення перевірки було встановлення розміру збитків, нанесених позивачем Державному бюджету України по епізодам взаємовідносин з нерезидентами Nord Trade Company LTD (Canada), Argo (Europe) Limited Partnership (Scotland), які, на думку, органів судового розслідування та прокуратури, є нікчемними. Суд зазначив, що всі інші господарські операції позивача знаходились поза межами предмету перевірки за рішенням суду.

Однак, суд не визнав цю обставину достатньою підставою для скасування спірних рішень, позаяк враховує вимушеність дій контролюючого органу по виконанню рішення кримінального суду.

Щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ «ФОРТУНА-71» і ТОВ «РЕСТАР-КОМПАНІ», суд зазначив, що надані платником податків документи не містять дефектів форми, змісту, підстав походження, котрі б у силу приписів ст. 9 Закону № 996-XIV, ст. 44 ПК України, ст.ст. 215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України позбавляли ці документи юридичної сили і доказовості.

Вчинені між підприємством та постачальниками ТМЦ правочини не оскаржені контролюючим органом до суду у порядку п. 20.1.30 ст. 20 ПК України.

Обрані контролюючим органом мотиви для кваліфікації події зносин як податкового правопорушення та зібрані ним фактичні дані не доводять нікчемності цих правочинів.

Як зазначено судом, самостійно визнана контролюючим органом реальність товарів та відсутність жодних (навіть щонайменших ознак) пов`язаності сторін правочину та узгодженості свідомих навмисних дій сторін правочину, спрямованих на реалізацію наміру з безпідставного одержання податкової вигоди, на думку суду, має бути урахована як недоведеність факту вчинення податкового правопорушення за цим епізодом. Надані платником документи не містять дефектів форми, змісту, підстав походження, котрі б у силу приписів ст. 9 Закону № 996-XIV, ст. 44 ПК України, ст.ст. 215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України позбавляли ці документи юридичної сили і доказовості.

Суд визнав, що застосовані контролюючим органом штрафи за своєю правовою суттю та призначенням за жодних обставин не можуть бути віднесені платником податків на розрахунки з бюджетом по податку на прибуток у силу ст.ст. 54, 58, 86, 113, 116 ПК України, позаяк є мірою юридичної відповідальності за вчинення протиправного діяння.

Віднесення цих сум до складу витрат з податку на прибуток суперечить самій меті запровадженого законом покарання.

З цих же міркувань суд не встановив підстав для віднесення до витрат з податку на прибуток суми штрафу в 116,00грн., так як платником податків у ході розгляду справи не доведено, що цей платіж може бути кваліфікований як грошове зобов`язання з податку (збору) або його аналог.

Суд дійшов висновку, що у правовідносинах з приводу обчислення податку на прибуток платник податків у силу приписів ст. 44 ПК України повинен забезпечити збереження первинних документів до моменту остаточного врахування показників певної господарської операцій у визначенні фінансового результату до оподаткування.

Суд визнав, що самих лише відомостей бухгалтерського обліку є недостатньо, адже ці відомості є похідними від настання певних подій фактичної дійсності, котрі мають бути підтверджені належними первинними документами, складеними у межах законно проведених господарських операцій. Платник податків до суду таких документів не подав.

При розв`язанні спору суд виходить з того, що вказаний епізод вплинув виключно на обчислення податку на прибуток і потяг нарахування основного платежу в розмірі 18.545,74 грн та штрафної санкції - 4.636,4 грн.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД», ТОВ «ЯТАНАР», ТОВ «БУД-ІНСАЙД», ПП «КОМ-СТОР», ПП «ЕНТЕР-СЕЛ» суд, здійснивши аналіз положень ПК України, дійшов висновку, що для кваліфікації господарської операції як об`єкту оподаткування ПДВ контролюючому органу належить виявити не лише існування ознак проведення цієї операцій в дійсності (тобто з`ясувати фізичні умови операції, досягнуті між сторонами домовленості тощо), але й також однозначно ідентифікувати набувача товару як реально існуючого суб`єкта права за національним законодавством України та встановити справжню (дійсну) договірну вартість товару.

У спірних правовідносинах контролюючий орган наведених правил не дотримався.

З огляду на приписи ст. 8 Конституції України суд не знаходить підстав для визнання правильним висновку контролюючого органу про те, що невстановлена операція з реалізації товару невстановленій особі за невстановленою ціною є об`єктом справляння ПДВ в Україні.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для визнання доведеним факту вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом.

По епізоду взаємовідносин з «ARGO (Europe) LP» судом встановлено, що 12.10.2016 року між позивачем, ТОВ «СП Білий Колодязь» і нерезидентом - компанією «ARGO (Europe) LP» було укладено зовнішньоекономічний контракт № 3 на поставку цукру білого кристалічного з цукрових буряків врожаю 2016 року (а.с. 236-244 т. 3).

У ході перевірки контролюючий орган не заперечував та не зібрав об`єктивних даних на підтвердження наявності у платника податків виробничих потужностей, трудових ресурсів, сировини для виконання зобов`язань за названим контрактом. Цей правочин не оскаржений контролюючим органом до суду у порядку п.20.1.30 ст. 20 ПК України.

Вивезення товару поза межі митної території України підтверджується митними деклараціями від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000097, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000099, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000101, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000103, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000105, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000107, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000111, від 19.01.2017 року № 700190000/2017/000156, від 20.01.2017 року № 700190000/2017/000177, від 24.01.2017 року № 700190000/2017/000210, від 24.01.2017 року № 700190000/2017/000216, від 24.01.2017 року № 700190000/2017/000220 (а.с.5-105 т.4).

Указані декларації були перевірені митницею, до теперішнього часу не скасовані, до цих декларацій не внесено жодних змін.

Встановлені судом у межах справи № 266/2306/17 обставини включення керівником позивача до цих декларацій недостовірних даних в частині отримувача товару - іноземного контрагента не спростовують підтверджених митницею обставин вивезення товару за межі митної території України і не доводять поза розумним сумнівом факт повернення товару до України.

Окрім того, в матеріалах проведеної перевірки та у матеріалах судової справи відсутні об`єктивний дані, котрі б дозволяли беззаперечно кваліфікувати ймовірно проведену господарську операцію з подальшого повернення експортованого позивачем цукру до м. Донецьк як нерозривне продовження господарської операції позивача з експорту, а не як окрему та цілком самостійну як у часі, так і за колом учасників операцію іншої особи з неконтрольованого Державою імпорту товару в Україну.

За таких обставин, суд не вважає за можливим визнати доведеним у розумінні ст.109 ПК України факт вчинення позивачем податкового правопорушення за цим епізодом.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 07.12.2017 року на суму 1.170,00 грн судом встановлено, що у грудні 2016 р. позивач отримав у власність об`єкт нерухомого майна АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 08.12.2016 року (а.с. 117-120 т. 4). Ця обставина визнана сторонами по справі, а відтак, відповідно до ч. 1 ст.78 ПК України не підлягає додатковому доказуванню під час розгляду справи. Сторони також не заперечили належність цього об`єкта нерухомого майна до об`єкта оподаткування, визначеного ст.266 ПК України.

Згідно абз. 2 п. 266.7.5 ст. 266 ПК України щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Оскільки право власності на об`єкт нерухомого майна, який самим позивачем визнаний як об`єкт справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виникло у грудні 2016 року, то і податок підлягав сплаті за цей місяць як за частину звітний податковий періоду - 2016 року в цілому.

Згідно з платіжним дорученням № 438 від 05.04.2017 року підприємством вказаний податок за 2017 рік, а не за грудень 2016 року, був сплачений. В зв`язку з наведеним, суд не знайшов підстав для скасування рішення контролюючого органу.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ДФС у Харківській області просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в частині задоволених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, контролюючий орган вказує, що суд першої інстанції невірно застосував приписи п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2, п.138.3 ст. 138, п.139.2 ст. 139, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.10 ст.201 ПК України.

Такі дії суду суперечать положенням ст. 242 КАС України, а саме, судом першої інстанцій не дотримана така основна засада судочинства, як законність та обґрунтованість, що передбачає собою ухвалення судом рішення відповідно до норм матеріального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Скаржник зазначає, що судом не надано належної правової оцінки доводам відповідача, проігноровано той факт, що по контрагенту ТОВ «ФОРТУНА-71» складена податкова інформація від 14.02.2017 року № 196/20-40-14-08-12/39345175, в якій зазначено, що під час проведеного аналізу можливості виконання ТОВ «ФОРТУНА-71» оформлених господарських операцій, враховуючи відсутність інформації щодо власних основних засобів, складських приміщень, транспортних засобів тощо, встановлено неможливість виконання документально оформлених робіт ТОВ «ТІАМЕРО-ІД» за період 01.01.2015 року по 14.12.2016 року та ТОВ «ХАРКЕПІТАЛ» за травень 2016 року.

Стосовно взаємовідносин позивача з TOB «РЕСТАР КОМПАНІ», то судом першої інстанції проігноровано той факт, що до перевірки не надано документ щодо зберігання та перевезення придбаного товару, а також сертифікати виробника та дозвільні документи.

Враховуючи те, що отримання товарно-матеріальних цінностей ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» від ТОВ «ФОРТУНА-71», ТОВ «РЕСТАР КОМПАНІ» фактично не відбувалось, перевіркою визначено суму дебіторської заборгованості по рахунку 377 станом на 31.08.2016 року на загальну суму 4.800 грн., станом на 30.04.2017 року на загальну суму 132.830 грн.

Таким чином, на думку скаржника, позивачем в результаті господарських взаємовідносин із зазначеними контрагентами в порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України завищено податковий кредит на загальну суму 22.938 грн.

Крім цього, ГУ ДФС у Харківській області вказує, що при перевірці здійснено розрахунок амортизації, виходячи з первинної вартості основних засобів за період з 01.08.2016 року по 30.06.2017 року. При порівнянні розрахованих показників амортизації з показниками амортизації, нарахованими згідно даних бухгалтерського обліку, встановлена розбіжність у сумі 7.858.624 грн, на яку підлягає зменшенню показник рядку 1.2.1 AM Розділу 1 Додатків РІ до декларацій з податку на прибуток підприємств «Сума розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 статті 138 розділу III ПК України (пункт 138.2 статті 138 розділу III ПК України)» відповідних звітних періодів. У бухгалтерському обліку вказана сума амортизації віднесена до відповідних статей витрат (бухгалтерські проводки д-т рах. 91,92,93 к-т рах. 13) з послідуючим їх списанням на фінансовий результат.

У зв`язку з наведеним, скаржник вважає, що ТОВ СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» в порушення п. 138.2,11 статті 138 розділу III ПК України завищено показник рядку 1.2.1 Розділу 1 Додатків РІ до декларацій з податку на прибуток підприємств на суму 7.858.624 грн., у тому числі за 6 місяців 2016 у сумі 1.478.492 грн, за 2016 рік у сумі 3.673.848 грн, за 1 квартал 2017 року сумі 2.121.583 грн. за півріччя 2017 у сумі 4.184.777 грн.

Що стосується контрагента ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД», то відповідно до листа Прокуратури Харківської області від 21.07.2017 року № 17/1-230-17 в рамках кримінального провадження від 16.03.2017 року № 0000231 за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 205 КК України ГУ ДФС у Харківській області отримало інформацію про те, що ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД» здійснювало продаж товару (цукор) за готівку приват підприємцям різних областей України та підприємцям, які здійснюють діяльність оптових базах м. Харкова. 27.03.2017 у приватного нотаріуса було перереєстровано ТОВ «СІТІ ТРАНС з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , який сприяє роботі підприємствам з ознака фіктивності.

Крім цього, згідно з даними АІС «Податковий блок» є інформація щодо наявності кримінальних справ за ст. 205, 212 КК України по контрагентам позивача ТОВ «БУД-ІНСАЙТ», ПП «ЕНТЕР СЕЛ», ПП «КОМ-СТОР».

Скаржник вважає, що задекларовані господарські операції із реалізації товарів на адресу ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД», ТОВ «ЯТАНАР», ТОВ «БУД-ІНСАЙТ», ТОВ «ЕНТЕР-СЕЛ», ТОВ «КОМ-СТОР» не відбувалися у дійсності. Рух активів від ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» до контрагентів-покупців в дійсності не відбувся. Надані позивачем первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів між ним та контрагентами-покупцями. Отже, мало місце лише документальне оформлення нібито проведеної реалізації запасів на адресу вказаних контрагентів.

Відтак, контролюючий орган вважає, що позивачем допущено порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань на суму 1.621.393 грн, у т.ч. у лютому 2015 року на суму 20.625 грн, у квітні 2015 року на суму 100.000 грн, у листопаді 2016 року на суму 599.153 грн, у грудні 2016 року на суму 103.180 грн, у січні 2017 року на суму 438.185 грн, у березні 2017 року на суму 360.250 грн.

Також, в ході проведення перевірки представлених ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» первинних документів, бухгалтерського та податкового обліку, аналізу укладених правочинів, які висвітлюють взаємовідносини з нерезидентом ARGO (EUROPE) LP, встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій з реалізації підприємством позивача товарно- матеріальних цінностей на адресу вантажоотримувача «Geo Imports Group Ltd» (Грузія).

Зважаючи той факт, що первинні документи по взаємовідносинах з нерезидентом ARGO (EUROPE) LP, не відповідають фактичному руху (його відсутності в дійсності) активів, а також відповідно до податкової інформації, отриманої від митних органів, а також Федеральної митної служби Росії та Митного департаменту Служби доходів Міністерства фінансів Грузії, останні не можуть враховуватися в даних податкового обліку.

З урахуванням отриманої інформації від компетентних органів іноземних держав щодо розвантаження товару (цукор білий кристалічний III категорії з цукрового буряку врожаю 2016 року) на непідконтрольній Україні території в м. Константинівка Донецької обл., товар відправлений ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» на адресу одержувача Geo Imports Group Ltd. (Грузія) за експортним контрактом від 12.10.2016 року № 3 за межі митної території України не вивозився, а отже не підпадає під визначення а) пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 ПК України.

Згідно отриманих до перевірки митних декларацій, на адресу нерезидента Geo Imports Group Ltd (вантажоотримувач) згідно умов експортного контракту від 12.10.2016 року № 3, відвантажено товар на загальну суму 149 838 доларів США, що в еквіваленті на дати оформлення складає 4.110.089,80 грн, у т.ч. по періодам у січні 2017 року у сумі 3.351.586,8 грн (у т.ч. ПДВ 670.317 грн), у лютому 2017 року у сумі 758.503 грн (у т.ч. ПДВ 151.700,6 грн).

Таким чином, на думку скаржника, не можливо підтвердити реалізацію товару нерезиденту ARGO (EUROPE) LP («Покупець») за номенклатурою, зазначеною в митних деклараціях на адресу нерезидента Geo Imports Group Ltd (вантажоотримувач) згідно умов експортного контракту від 12.10.2016 року № 3.

Викладене вище доводить, що ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» допущено порушення п. 185.1 ст. 185, п.1 87.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження суми задекларованих підприємством податкових зобов`язань загальну суму 822.018 грн, у т.ч. у січні 2017 року на суму 670.317 грн, у лютому 2017 року на суму 151.701 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що господарські операції з ТОВ «ФОРТУНА-71» та ТОВ «РЕСТАР КОМПАНІ» належним чином відображені підприємством в бухгалтерському обліку, оприбутковано та використано в подальшій господарській діяльності, що не заперечувалося контролюючим органом під час перевірки. Розрахунки між сторонами проводились в безготівковій формі, дебіторська/кредиторська заборгованість за вказаними господарськими відносинами відсутня. І під час проведення перевірки ГУ ДФС у Харківській області не встановлена невідповідність первинних документів вимогам чинного законодавства України.

Зазначає, що фактично позивача притягнуто до відповідальності за порушення, допущені навіть не його контрагентом ТОВ «ФОРТУНА-71», а контрагентами його контрагента - ТОВ «ТІАМЕРО-ІД» та ТОВ «ХАРКЕПІТАЛ».

З огляду на викладене, висновки Акту щодо нереальності господарських операцій між ТОВ СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» та ТОВ «РЕСТАР КОМПАНІ» складені з порушенням приписів ст. 83 ПК України.

Що стосується амортизації основних засобів, позивач вказує, що станом на серпень 2016 року, чинне на той час податкове законодавство не містило будь-яких обмежень чи заборон щодо нарахування амортизації, виходячи з вартості основних засобів, зміненої з урахуванням переоцінки.

Відтак, контролюючим органом протиправно розповсюджено зворотну дію закону, який набрав чинності з 01.01.2017 року, на правовідносини, які мали місце в липні-серпні 2016 року, отже, висновок про те, що ТОВ СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» завищило показник рядку 1.2.1 AM розділу 1 Додатків Р1 до декларації з податку на прибуток підприємств, суперечить податковому законодавству України.

Окрім того, позивач посилається на безпідставність висновку ГУ ДФС у Харківській області щодо нереальності господарських операцій з контрагентами ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД», ТОВ «ЯТАНАР», ТОВ «БУД-ІНСАЙТ», ПП «КОМ-СТОР», оскільки такі господарські операції у повному обсязі підтверджуються відповідними первинними документами. У зв`язку з чим, позивач правомірно відобразив податкові зобов`язання з ПДВ по взаємовідносинам з ними у бухгалтерському обліку.

Відмічає, що означені контрагенти були покупцями, а не постачальниками товару, продаж якого здійснювався позивачем, отже, висновки відповідача про нереальність вказаних операцій не можуть жодним чином призводити до виникнення у ТОВ СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» будь-яких зобов`язань зі сплати ПДВ.

Також зазначає, що позивачем правомірно відображено податкові зобов`язання з ПДВ (ставка 0% - вивезення товарів за межі митної території України) в бухгалтерському обліку но взаємовідносинам з «ARGO (Europe) LP» і це не призвело до заниження суми задекларованих податкових зобов`язань на суму 822.018,00 грн.

Підсумовуючи наведене, ТОВ СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» вважає, що судом першої інстанції в ході судового розгляду правомірно встановлено незаконність і протиправність винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 07.12.2017 року № та № , № в частині грошового зобов`язання на суму 835.326,64 грн (за податковими зобов`язаннями на суму - 668.261,24 гри., за штрафними фінансовими санкціями на суму 167.065,4грн), № в частині грошового зобов`язання на суму 4.260.756,00 грн.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги, з наступних підстав.

Згідно з п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України рішення слідчого судді про призначення перевірки є однією з підстав проведення податкової документальної позапланової перевірки.

Судом установлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.08.2017 року у справі № 263/10040/17 в рамках кримінального провадження за № 0001264, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2016 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 258-5 КК України, призначена позапланова виїзна документальна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України підприємства ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» по проведеним фінансово0господарьским операціям за період з 01.01.2015 року по 01.08.2017 року щодо правильності нарахування та сплати до бюджету України податків, зборів та інших платежів при проведенні фінансово-господарської діяльності, а також з питань правомірності декларування відшкодування з бюджету податку на додану вартість за період з 01.01.2015 року по 01.08.2017 року, проведення якої доручено працівникам ГУ ДФС у Харківській області.

Фахівцями відповідача у період часу з 19.10.2017 року по 31.10.2017 року та з 01.11.2017 року по 07.11.2017 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 01.08.2017 року, за наслідками якої 14.11.2017 року складений Акт перевірки.

За висновками Акту перевірки перевіркою встановлені порушення ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ»:

ст.1, п. 2 ст. 3, ст. 4, ст. 9 Закону № 996-XIV, Національного П(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Мінфіну України від 07.02.2015 року № 73, п. 3.10, п. 3.13 Методичних рекомендацій щодо заповнення форми фінансової звітності, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 28.03.2013 року № 433, п. 5, п. 7 П(С)БО 15 «Дохід», п. 5, п. 6, п. 20 П(С)БО 16 «Витрати», п.п. 1.2 п. 1, п.п. 2.1 п. 2, п.п. 2.4, п.п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п. 138.2, п. 138.3 ст. 138, п. 139.2 ст. 139 ПК України, а саме - заниження податку на прибуток за період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року у загальній сумі 686.807 грн, у тому числі: за 2016 рік у сумі 680.558 грн, за 2017 рік - 6.248 грн;

п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в державний бюджет на загальну суму 1.029.974 грн за січень 2017 року та завищення від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 1.436.375 грн за липень 2017 року;

п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України в результаті чого занижено об`єкт оподаткування на нерухоме майно за період з 2016 року на загальну суму 935,66 грн.

В ході перевірки фахівцями контролюючого органу встановлено заниження підприємством показнику «Інший операційний дохід» у сумі 114.692 грн, у тому числі за 9 місяців 2016 року - 4.000 грн, за 2016 рік - 4.000 грн, за 1 квартал 2017 року - 83.750 грн., за 1 півріччя 2017 року - 110.692 грн, внаслідок проведення нереальних господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Фортуна-71» (податковий номер 39345175) у серпні 2016 року вартістю 4.800,0 грн, у тому числі ПДВ - 800,0 грн, та у TOB «РЕСТАР КОМПАНІ» (податковий номер 40615008) у березні-квітні 2017 року вартістю 132 830,0 грн, у тому числі ПДВ - 22.138,33 грн.

Означених висновків останні дійшли з огляду на наступне.

ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» за період серпня 2016 року включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по операціях з придбання інверторного зварювального апарату ММА-291, вартістю 4.800 грн, у тому числі ПДВ - 800 грн, у ТОВ «ФОРТУНА-71».

До перевірки надані: видаткова накладна РН-0001214 від 02.08.2016 року та податкова накладна № 7 від 01.08.2016 року, які підписані від імені директора ОСОБА_3 , довіреність на ім`я водія ОСОБА_4 № 572 від 02.08.2016 року. Оплата за отриманий товар здійснена бухгалтерською проводкою Дт631-Кт311 на суму 4.800 грн. Податкова накладна включена до ЕРПН.

До перевірки не надано документів щодо зберігання та перевезення придбаного товару, сертифікату виробника та дозвільних документів.

За результатами опрацювання зібраної податкової інформації не встановлений факт придбання ТОВ «ФОРТУНА-71» інверторного зварювального апарату ММА-291.

ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» за період березень-квітень 2017 року включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по операціях з придбання: труби 60х40 ГОСТ8734, загальною вартістю 100.500 грн, у тому числі ПДВ - 16.750 грн, балки 40ШІ, швелер 40, загальною вартістю 32.330, у тому числі ПДВ - 5.388,33 грн, у ТОВ «РЕСТАР КОМПАНІ».

До перевірки надані: видаткові накладні: договір купівлі-продажу від 21.03.2017 року № 21/03/17/2, № 290301 від 29.03.2017 року, № 200401 від 20.04.2017 року, податкові накладні: № 321001 від 22.03.2017 року, № 418001 від 18.04.2017 року, № 420001 від 20.04.2017 року, які підписані від імені директора ТОВ «РЕСТАР КОМПАНІ» ОСОБА_6 , рахунки-фактури: від 21.03.2017 року № 210302, від 18.04.2017 року № 180401, від 20.04.2017 року № 200401, ТТН% № 290301 від 29.03.2017 року, № 200401 від 20.04.2017 року (перевізник - ФО-П ОСОБА_15, особа відповідальна за відвантаження товару ОСОБА_6, платіжні доручення про оплату придбаного. Податкові накладні включені до ЕРПН.

До перевірки не надано документів щодо зберігання та перевезення придбаного товару, сертифікату виробника та дозвільних документів.

Із протоколу допиту у якості свідка в рамках кримінального провадження громадянки ОСОБА_6 від 08.07.2017 року з`ясовано, що ОСОБА_6 не має жодної причетності до суб`єкта господарювання - ТОВ «РЕСТАР КОМПАНІ», будь-яких документів у якості директора цього підприємства не підписувала.

З урахуванням наведеного перевіряючими зроблений висновок, що ТОВ «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» допустив порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України, результатом чого є завищення підприємством податкового кредиту на суму 22.938 грн.

Крім того, Актом перевірки встановлено відсутність підтвердження реалізації товарно-матеріальних цінностей в адресу наступних контрагентів:

1). ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД» (податковий номер 39808221).

Згідно із наданих до перевірки документів між підприємством та ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД» 26.09.2016 року укладений договір купівлі-продажу № 29/09/16-1.

У січні 2017 року на розрахунковий рахунок TOB «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» надійшли грошові кошти від ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД» на загальну суму 4.687.500,0 грн.

Згідно з документами наданими до перевірки підприємством в адресу

ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД» оформлено реалізацію продукції (цукор-пісок врожаю 2016 року)

загальною вартістю 2.629.109,94 грн, у тому числі ПДВ 438184,99 грн згідно виписаних податкових та видаткових накладних, відповідно: № 10 від 05.01.2017 року, № 35 від 16.01.2017 року; № 83 та № 87 від 12.01.2017 року, № 96 та № 101 від 13.01.2017 року, № 162, № 163, № 170 від 23.01.2017 року, № 183, № 181, № 177 від 24.01.2017 року, які підписані від імені директора ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД» ОСОБА_1 .

До перевірки надані оформлені довіреності щодо відвантаження товару ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД», згідно яких товар у січні 2017 року отримував частково та безпосередньо директор ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД» ОСОБА_1 та ТТН, згідно з якими фізичні особи-підприємці і ТОВ ТК «Мередіан» здійснювали перевезення придбаного товару.

За інформацією Прокуратури Харківської області допитаний в рамках кримінального провадження від 16.03.2017 року № 0000230 за ч. 2 ст. 364, ч 1 ст. 205 КК України ОСОБА_1 показав, що у період часу з 12.01.2017 року по 28.03.2017 року він як директор ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД» ніякої фінансово-господарської діяльності не здійснював. Засновник та директором цього підприємства він погодився стати за винагороду.

2). ТОВ «ЯТАНАР» (податковий номер 40792922).

Згідно із наданих до перевірки документів між підприємством та ТОВ «ЯТАНАР» в особі директора ОСОБА_7 13.03.2017 року укладений договір купівлі-продажу № 13/03/17.

У березні 2017 року на розрахунковий рахунок TOB «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» надійшли грошові кошти від ТОВ «ЯТАНАР» на загальну суму 2.161.500 грн.

Згідно з документами наданими до перевірки підприємством в адресу ТОВ «СІТІ ТРАНС ЛТД» оформлено реалізацію продукції (цукор-пісок врожаю 2016 року) загальною вартістю 2.161.500 грн, у тому числі ПДВ 360.249,98 грн згідно виписаних податкових та видаткових накладних, відповідно: № 39 від 15.03.2017 року, № 45 ід 16.03.2017 року; № 322 від 15.03.2017 року, № 323, № 324, № 330 від 16.03.2017 року, № 333, № 336 від 17.03.2017 року, № 348 від 20.03.2017 року, які підписані від імені директора ТОВ «ЯТАНАР» ОСОБА_7 .

До перевірки надана довіреність щодо отримання товару ТОВ «ЯТАНАР», згідно яких товар у березні 2017 року отримував директор ТОВ «ЯТАНАР» ОСОБА_7 та ТТН, згідно з якими фізичні особи-підприємці і ТОВ ТК «Мередіан» здійснювали перевезення придбаного товару.

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_7 від 13.07.2017 року, - в кінці 2016 року він загубив свій паспорт, по що відповідним органам не заявляв. Зі слів співробітників податкової міліції дізнався, що він є керівником та головним бухгалтером ТОВ «ЯТАНАР». Ніякого відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЯТАНАР» він не має.

3). ТОВ «БУД-ІНСАЙТ» (податковий номер 39450826).

Згідно із наданих до перевірки документів між підприємством та ТОВ «БУД-ІНСАЙТ» в особі директора ОСОБА_8 . 19.02.2015 року укладений договір купівлі-продажу № 20/02/15.

У лютому та квітні 2017 року на розрахунковий рахунок TOB «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» надійшли грошові кошти від ТОВ «БУД-ІНСАЙТ» на загальну суму 723.750 грн.

Згідно з документами наданими до перевірки підприємством в адресу

ТОВ «БУД-ІНСАЙТ» оформлено реалізацію продукції (цукор-пісок), загальною вартістю 723.750 грн, у тому числі ПДВ 120.625 грн згідно виписаних податкових та видаткових накладних, відповідно: № 37 від 20.02.2015 року, № 5 від 07.04.2015 року; № 141 від 23.02.2015 року, № 193 від 08.04.2015 року, № 194 від 08.04.2015 року, які підписані від імені директора ТОВ «БУД-ІНСАЙТ» ОСОБА_8

До перевірки надана довіреності № 105 від 20.02.2015 року, № 308 від 07.04.2015 року щодо отримання товару ТОВ «БУД-ІНСАЙТ» та ТТН, згідно з якою ОСОБА_10 здійснював перевезення придбаного товару.

За інформацією слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Тернопільській області в провадженні СУ знаходилось кримінальне провадження № 0000119 від 22.12.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України за фактом створення (придбання) невстановленими особами шістнадцяти суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, в тому числі ТОВ «БУД-ІНСАЙТ». Ухвалою Тернопільського районного суду від 19.08.2016 року по справі № 607/65/16-кв у рамках зазначеного кримінального провадження установлено, що протягом 2014-2015 років невстановлені особи створили (придбали) підприємства з ознаками фіктивності, у тому числі ТОВ «БУД-ІНСАЙТ».

5). ПП «ЕНТЕР-СЕЛ» (податковий номер 40717599).

Згідно із наданих до перевірки документів між підприємством та ПП «ЕНТЕР-СЕЛ» в особі директора ОСОБА_16 20.09.2016 року укладений договір купівлі-продажу № 20/09/16.

У листопаді 2016 року на розрахунковий рахунок TOB «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» надійшли грошові кошти від ПП «ЕНТЕР-СЕЛ» на загальну суму 2.814.000 грн.

Згідно з документами наданими до перевірки підприємством в адресу ПП «ЕНТЕР-СЕЛ» оформлено реалізацію продукції (цукор-пісок), загальною вартістю 2.814.000 грн, у тому числі ПДВ 469.000 грн згідно виписаних податкових та видаткових накладних, відповідно: № 97 від 16.11.2016 року ; № 1514 від 02.12.2016 року, № 1539 від 06.12.2016 року, № 14.96 від 30.11.2016 року, № 1411 від 21.11.2016 року, № 1439, № 1450 від 23.11.2016 року, № 1469, № 1474, № 1475 від 25.11.2016 року, які підписані від імені директора ПП «ЕНТЕР-СЕЛ» Зайцевим А.К.

До перевірки надана довіреності № 29 від 30.11.2016 року, № 27 від 21.11.2016 року щодо отримання товару ПП «ЕНТЕР-СЕЛ» в особі його директора та ТТН, згідно з якими фізичні особи-підприємці здійснювали перевезення придбаного товару.

За інформацією ДПІ у м. Сєверодонецьку ГУ ДФС у Луганській області за фабулою кримінального провадження № 0000037 від 29.11.2016 року, - в період травня-листопада 2016 року службові особи ПП «ЕНТЕР СЕЛ» внесли в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості, після чого умисно подали документи, які містять завідомо неправдиві відомості для проведення державної реєстрації.

Крім того, юридичною адресою ПП «ЕНТЕР СЕЛ» є м. Сєверодонецьк пр-т Гвардійський, 30/1. За повідомленням ТОВ «Спецконтракт» (підприємства, що здійснює діяльність з надання в оренду приміщень розташованих за означеною адресою) ПП «ЕНТЕР СЕЛ» в розрізі договорів наданих в оренду нежитлових приміщень відсутнє.

6). ПП «КОМ-СТОР» (податковий номер 40750492).

Згідно із наданих до перевірки документів між підприємством та ПП «КОМ-СТОР» в особі директора ОСОБА_16 20.09.2016 року укладений договір купівлі-продажу № 20/08/16.

У листопаді 2016 року на розрахунковий рахунок TOB «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» надійшли грошові кошти від ПП «КОМ-СТОР» на загальну суму 1.400.000 грн.

Згідно з документами наданими до перевірки підприємством в адресу ПП «КОМ-СТОР» оформлено реалізацію продукції (цукор-пісок), загальною вартістю 1.400.000 грн, у тому числі ПДВ 400.000 грн згідно виписаних податкових та видаткових накладних, відповідно: № 82 від 15.11.2016 року; № 1360 та № 1370 від 17.11.2016 року, № 1347 від 16.011.2016 року, № 1410 від 21.11.2016 року, які підписані від імені директора ПП «КОМ-СТОР» ОСОБА_16

До перевірки надана довіреності № 7 від 16.11.2016 року щодо отримання товару ПП «КОМ-СТОР» в особі його директора Зайцева А.К та ТТН, згідно з якими фізичні особи-підприємці здійснювали перевезення придбаного товару.

За інформацією ДПІ у м. Сєверодонецьку ГУ ДФС у Луганській області за фабулою кримінального провадження № 0000037 від 29.11.2016 року, - в період травня-листопада 2016 року службові особи ПП «КОМ СТОР» внесли в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості, після чого умисно подали документи, які містять завідомо неправдиві відомості для проведення державної реєстрації.

Крім того, юридичною адресою ПП «КОМ-СТОР» є м. Сєверодонецьк пр-т Гвардійський, 30/1. За повідомленням ТОВ «Спецконтракт» (підприємства, що здійснює діяльність з надання в оренду приміщень розташованих за означеною адресою) ПП «КОМ СТОР» в розрізі договорів наданих в оренду нежитлових приміщень відсутнє.

За наведених обставин фахівці контролюючого органу дійшли висновку про те, що ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» допущено порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань на суму 1.621.393 грн, у тому числі у лютому 2015 року на суму 20.625 грн., у квітні 2015 року на суму 100.000 грн, у листопаді 2016 року на суму 599.153 грн, у грудні 2016 року на суму 103.180 грн, у січні 2017 року на суму 438.185 грн, у березні 2017 року на суму 360250 грн.

Також перевіркою встановлено, що 12.10.2016 року ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» укладений контракт № 3 (додаткову угоду від 01.11.2016 року № 1) із ARGO (EUROPE) LP (адреса: 58a, Broughton Street, Edinburgh, Scotland, ENI 3SA UR) в особі довіреної особи ОСОБА_14 на поставку цукру білого кристалічного Ш категорії з цукрового буряку врожаю 2016 року, країна походження - Україна. Умови поставки FCA - с.м.т. Білий колодязь.

Згідно отриманих до перевірки документів у жовтні, листопаді 2016 року на банківський рахунок ТОВ «СК «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» ARGO (EUROPE) LP перераховані кошти на загальну суму 149.838 доларів США (еквівалент 3.846.574,04 грн).

На адресу одержувача товару (цукру) - Geo Imports Group Ltd (Грузія) з метою митного декларування товару (цукру) ТОВ «СК « БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» видані вантажно-митні декларації №№: 700190000/2017/000105 від 16.01.2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн); 700190000/2017/000103 від 16.01.2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн); 700190000/2017/000097 від 16.01.2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн); 700190000/2017/000099 від 16,01.2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн); 700190000/2017/000101 від 16.01,2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн); 700190000/2017/000107 від 16.01.2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн); 700190000/2017/000111 від 16.01.2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн); 700190000/2017/000156 від 19.01.2017 року на суму 9.503 доларів США (екв 261.255.19 грн); 700190000/2017/000177 від 20.01.2017 року на суму 9.503 доларів США (екв 261.255.19 грн); 700190000/2017/000210 від 24.01.2017 року на суму 9.503 доларів США (екв 261.255.19 грн); 700190000/2017/000216 від 24.01.2017 року на суму 9.503 доларів США (екв. 261.255.19 грн); 700190000/2017/000220 від 24.01.2017 року на суму 9.503 доларів США (екв. 261.255.19 грн); 700190000/2017/000240 від 26.01.2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн); 700190000/2017/000492 від 17.02.2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн); 700190000/2017/000543 від 22.02.2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн); 700190000/2017/000545 від 22.02.2017 року на суму 9.503 доларів США (екв 261.255.19 грн); 700190000/2017/000545 від 22.02.2017 року на суму 9.282 доларів США (екв. 256.825,81 грн), вантаж отримувачем в яких визначена компанія Geo Imports Group Ltd (Грузія).

Згідно інформації, отриманої від Митного департаменту Служби доходів Міністерства фінансів Грузії, директор компанії Geo Imports Group Ltd пані М. Мекевевришвілі документально підтвердила, що за зазначена компанія з Українськими, Російськими, Британськими та Канадськими компаніями (а саме - з ARGO (EUROPE) LP) договори/контракти не укладала та жодну з експортованих на адресу Geo Imports Group Ltd партій товарів це підприємство не очікувало, не замовляло та, відповідно, не отримувало.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 17.06.2017 року, отриманого від Прокуратури Донецької області, вбачається, що він погодився за винагороду, без мети здійснення фінансово-господарської діяльності, підписувати зовнішньоекономічні угоди. Додаткові угоди про направлення товарів згідно ЗЕД до республіки Грузії та відвантаження товарів в смт Матвіїв Курган, РФ, з … ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» він не підписував.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.07.2017 року у справі № 266/2306/17, що набрала законної сили 31.08.2017 року, директор ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та підданий адміністративному стягненню.

З урахуванням отриманої інформації щодо розвантажування товару (цукор білий кристалічний Ш категорії, з цукрового буряку врожаю 2016 року) у м. Костянтинівка Донецької області, фахівцями контролюючого органу зроблений висновок про те, що товар відправлений ТОВ «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» на адресу його одержувача Geo Imports Group Ltd (Грузія) за ЗЕД від 12.10.2016 року № 3 за межі митної території України не вивозився, а отже не підпадає під визначення п.п. 195.1.1. ст.195 ПК України. Задекларовані господарські операції із реалізації товару на адресу вантажоотримувача «Geo Imports Group Ltd» (Грузія) не відбувалися у дійсності. Рух активів від ТОВ «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» до контрагентів-покупців в дійсності не відбувся. Надані ТОВ «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» первинні документи, не опосередковувалися реальним рухом активів між підприємством та контрагентом нерезидентом ARGO (EUROPE) LP відповідно до укладеного експортного контракт від 12.10.2016 року № 3. Викладене вище доводить, що ТОВ «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» допущено порушення п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187 ПК України, що призвело до заниження суми задекларованих підприємством податкових зобов`язань на загальну суму 822.018 грн, у т.ч. у січні 2017 року на суму 670.317 грн, у лютому 2017 року на суму 151.70І грн.

Також фахівцями контролюючого органу зазначено, що у зв`язку з тим, що відсутнє документальне підтвердження щодо придбання зазначених ТМЦ, але ТМЦ є в наявності, а також те, що отримання ТМЦ підприємством від ТОВ «ФОРТУНА-71» та ТОВ «РЕСТАР КОМПАНІ» фактично не відбувалося і, виходячи з фактичного змісту проведених операцій, як безоплатно отриманих матеріальних цінностей, документальне оформлення їх оприбуткування повинно відображатися бухгалтерськими проводками - д-т рах. 202, 221 к-т рах. 718, д-т рах. 718 к-т рах. 79. Тобто ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» в порушення п. 2 ст. 3 Закону № 996-XIV, п. 5 і п. 7 П(С)БО 15 «Дохід» занижено доход, що призвело до заниження обороту пом кредиту рах. 71 «Інший операційний доход» на загальну суму 114.692 грн, у тому числі: за 9 місяців 2016 року - 4.000 грн., за 1 квартал 2017 року - 83.750 грн, за 1 півріччя 2017 року - 110.692 грн.

Окрім того, при перевірці встановлено завищення показнику «Інші операційні витрати» за період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року, всього у сумі 286 грн, у тому числі за перший квартал 2017 року - 286 грн.

Установлено, що у 1 кварталі 2017 року з К-та рах. 948 «Визнані штрафи, пені, неустойки» в Д-т рах. 791 «фінансові результати» списана сума 286 грн, яка є штрафом, що визнаний підприємством за несвоєчасне подання декларації з податок на прибуток у сумі 170 грн (д-т рах. 948 к-т рах. 311) та з податку за землю у сумі 116 грн (д-т рах. 948 к-т рах 6415).

Оскільки штрафна санкція податкового органу не відповідає ознакам визначеним у Господарському кодексу України, вона не підлягає відображенню у складі інших операційних витрат підприємства. Відтак у підприємства відсутнє право на формування інших операційних витрат по операціям із списання штрафів на загальну суму 286 грн, чим порушено вимоги п. 5, п. 6, п. 20 П(С)БО 16 «Витрати», п. 3.13 Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, що призвело до завищення обороту по дебету рах. 92 «Інші операційні витрати» на загальну суму 286 грн.

Перевіркою задекларованих підприємством та встановлених у ході проведення перевірки показників рядка 03 Декларацій «Різниці», які виникають відповідно до ПК України встановлено їх заниження у сумі 7.961.657 грн, у тому числі за 1 квартал 2016 року у сумі 102.728 грн, за 1 півріччя 2016 року у сумі 102.728 грн, за 9 місяців 2016 року у сумі 1.581.220 грн, за 2016 рік у сумі 3.776.880 грн, за 1 квартал 2017 року у сумі 2.121.583 грн, за півріччя 2017 року у сумі 4.184.777 грн.

Вказане заниження виникло за рахунок наступних порушень:

1). 3авищення за період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року показника рядку 1.2.1 AM Розділу1 Додатків РІ до декларацій з податку на прибуток підприємств «Сума розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до п. 138.3 ст.138 ПК України (п. 138.2 ст. 138 розділу III ПК України) у сумі 7.858.624 грн, у тому числі за 9 місяців 2016 року у сумі 1.478.492 грн,за 2016 рік у сумі 3.67.3.848 грн, за 1 квартал 2017 року у сумі 2.121.583 грн, за півріччя 2017 року у сумі 4.184.777 грн.

16.03.2016 року між підприємством та ТОВ «ПРОКОНСУЛ» укладений договір про проведення оцінки майна № 2-1603/1.

У липні 2016 року ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» на підставі висновку про вартість майна, здійснено переоцінку основних засобів v результаті чого їх первісна вартість зросла на 110.598.165,02 грн. Вказана операція відображена у бухгалтерському обліку наступними проводками - д-т рах. 10 «Основні засоби» к-т рах. 41 «Капітал у дооцінках» на суму 43.896 141,03 грн та д-т рах. 10 «Основні засоби» к-т рах.13 «Знос(амортизація) необоротних активів» на суму 66.702.023,99 грн.

Починаючи з серпня 2016 року ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» згідно даних бухгалтерського обліку почало нараховувати амортизацію виходячи з вартості основних засобів, зміненої з урахуванням переоцінки. Згідно наказу про облікову політику підприємство нараховувало амортизацію прямолінійним методом.

Відповідно до п. 138.2 ст.138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до п. 138.3 цієї статті;

Згідно ст. 138.3.1 ст.138 ПК України розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених п.п. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 розділу І цього Кодексу, п.п. 138.3.2 - 138.3.4 цього пункту.

З 01.01.2017 року п.п. 138.3.1 п. 138.3 ст.138 ПК України доповнено наступним - для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 14.1.9 п. 14.1 ст. 14 ПК України залишкова вартість основний засобів, інших необоротних, та нематеріальних активів для цілей розділу Ш, це сума залишкової вартості таких засобів та активів, яка визначається як різниця між первісною вартістю і сумою розрахованої амортизації відповідно до положень розділу III цього Кодексу.

Отже, для розрахунку амортизації відповідно до положень п. 138.3 ст. 138 ПК України, з урахуванням пп. 14.1.9 п. 14.1 ст. 14 ПК України, визнається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

При перевірці здійснено розрахунок амортизації виходячи з первинної вартості основних засобів за період з 01.08.2016 року по 30.06.2017 року. При розрахунку використовувалась щомісячна норма амортизації (у розрізі кожного основного засобу в грошовому вимірі - гривня), що застосовувалась ТОВ «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» до здійснення переоцінки. При порівнянні показників амортизації, розрахованими у відповідності з первісною вартістю основних засобів без урахування переоцінки, з показниками амортизації, нарахованими згідно даних бухгалтерського обліку (з урахуванням переоцінки), встановлена розбіжність у сумі 7.858.624 грн. на яку підлягає зменшенню показник рядку 1.2.1 АМ Розділу 1 Додатків РІ до декларації з податку на прибуток підприємства «Сума розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до п. 138.3 ст. 138 ПК України (п. 138.2 ст. 138 ПК України). У бухгалтерському обліку вказана сума амортизації віднесена до відповідних статей витрат (бухгалтерські проводки д-т рах. 91, 92, 93 к-т рах. 13) з послідуючим їх списанням на фінансовий результат

Наведене дало підстави фахівцям контролюючого органу дійти висновку про те, що підприємство в порушення п. 138.2, п. 138.3 ст. 138 ПК України завищено показник рядку 1.2.1 AM Розділу 1 Додатків РІ до декларацій з податку на прибуток підприємств «Сума розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до п. 138.3 ст. 138 ПК України (п. 138.2 ст. 138 розділу III ПК України) на суму 7.858.624 грн., у тому числі за 9 місяців 2016 року у сумі 1.478492 грн, за 2016 рік у сумі 3.673.848 грн, за 1 квартал 2017 року у сумі 2.121.583 грн., за півріччя 2017 року у сумі 4.184.777 грн.

2). 3аниження підприємством у 2016 році показника рядку 2,1.3 Розділу 2 Додатків РІ до декларацій з податку на прибуток підприємств «Сума витрат від списання дебіторської заборгованості, яка не відповідає ознакам, визначеним п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 розділу 1 ПК України, понад суму резерву сумнівних боргів (п.п. 139.2. і п. 139.1 ст. 139 розділу III ПК України) у сумі 103.032 грн, у тому числі за 1 квартал 2016 року у сумі 102.728 грн, за 1 півріччя 2016 року у сумі 102.728 грн, за 9 місяців 2016 року у сумі 102.728 грн, за 2016 рік у сумі 103.032 грн.

Як зазначено фахівцями контролюючого органу у 2016 році ТОВ «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» здійснено списання на витрати дебіторської заборгованості у сумі 103.031,91 грн по наступним контрагентам покупцям: ФО-П Бандюк О.В. , дата списання 31.03.2016 року, сума 46.500 грн; Бенефіт-плюс, дата списання 31.03.2016 року, сума 2.164 грн; ПП Джерело, дата списання 31.03.2016 року, сума 5.308,81 грн; ПП Універсал-будтрест, дата списання 31.03.2016 року, сума 1 грн, усього з к-ту 361 на суму 53.973,81 грн.; контрагентам постачальникам: Авалор, дата списання 31.03.2016 року, сума 42.690 грн, Техносервіс, дата списання 31.03.2016 року, сума 1154,13 грн, Точмашдеталь, дата списання 31.03.2016 року, сума 500,4 грн, ТОВ Фармафлекс, дата списання 31.03.2016 року, сума 4.410 грн, ПрАТ ВФ Україна, дата списання 31.12.2016 року, сума 303,57 грн, усього з к-ту 631 на суму 49.058,1 грн.

При перевірці не встановлено обставин щоб дозволяли підприємству, відповідно до п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України, кваліфікувати вищезазначену дебіторську заборгованість, як безнадійну. За період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року підприємство резерв сумнівних боргів не формувало, обороти по бухгалтерському рахунку 38 «Резерв сумнівних боргів» відсутні.

За висновком фахівців контролюючого органу ТОВ «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» в порушення п. 139.2 ст. 139 розділу III ПК України завищено показник рядку 2.1.3 Розділу 2 Додатків РІ до декларацій з податку на прибуток підприємств «Сума витрат від списання дебіторської заборгованості, яка не відповідає ознакам, визначеним п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 розділу І ПК України, понад суму резерву сумнівних боргів (п.п. 139.2.1 п. 139.1 ст. 139 розділу Ш ПК України) у сумі 103 032 грн, у тому числі за 1 квартал 2016 року у сумі 102.728 грн, за 1 півріччя 2016 року у сумі 102.728 грн, за 9 місяців 2016 року у сумі 102.728 грн, за 2016 рік у сумі 103.032 грн.

При перевірці встановлено, що в період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» було платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. За вказаний період підприємством відображено у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, усього податку в розмірі 88.960,06 грн.

На підставі висновків Акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення (т. 1, а.с. 143-153).

У відповідності до приписів п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Так, згідно зі ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас, пункт 198.3 ст. 198 ПК встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до приписів підпункту «а» п. 198.1 та п.п. 198.2, 198.3 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ, це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, віднесення сум до доходів та витрат при визначенні об`єкта оподаткування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, доходів та витраті вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення продавцем або покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента.

У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною 1 ст. 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами аргументи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або об`єму матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібні здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій із товаром, який не вироблявся або не міг бути вироблений в об`ємі, вказаному платником податків у документах обліку;

відсутність первинних документів обліку.

При цьому, сам факт того, що на момент розгляду справи щодо по ряду офіційних осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

Колегія суддів зауважує, що вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.03.2018 року у справі № 644/6619/17 скасований ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області (т. 15, а.с. 18-26), а вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.05.2018 року у справі № 641/2737/18 за даними Єдиного реєстру судових рішень на час розгляду справи не має статусу такого, що набрав законної сили (т. 15, а.с. 27-32).

Колегія суддів зазначає, що логістичний ланцюг, це лінійно упорядкована множина фізичних і/або юридичних осіб (постачальників, посередників, перевізників тощо), які безпосередньо беруть участь у доведенні конкретної партії товарів до їх споживача.

Взаємовідносини у такому ланцюзі формуються на основі замовлень і пропозицій, виробництва і споживання продукції відповідних асортименту та якості, виконання робіт, надання послуг.

При цьому, кожна ланка логістичного ланцюга поєднує власні елементи, які в своїй сукупності утворюють матеріальну основу логістики (транспортні засоби та їх облаштування; складське господарство; засоби зв`язку й управління. До логістичного ланцюга належить також нематеріальний елемент кадрового забезпечення, що складається з працівників, які виконують всі послідовні операції та забезпечують загальне управління системою).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що наявні в матеріалах справи первинні документи в цілому відповідають вимогам до їх оформлення в розумінні Закону № 996-XIV та Положення № 88.

При цьому, колегія суддів зазначає, що господарські операції для формування податкових пільг, доходів та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

В умовах дії такого принципу адміністративного судочинства, як офіційне з`ясування усіх обставин справи, суд звертався до ТОВ «СП «ВЕЛИКИЙ КОЛОДЯЗЬ» з пропозицією надання доказової бази, яка б підтверджувала наявність у його контрагентів трудових, майнових і технічних ресурсів (у тому числі, аутсортинг, аутстаффінг, оренда, лізинг тощо) у період поставок товарно-матеріальних цінностей, який був охоплений перевіркою.

Колегія суддів зазначає, що доказів можливості залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або у іншій не забороненій законом формі у період поставок товарно-матеріальних цінностей, що був охоплений перевіркою, суду не надано.

Отже, суду не надані докази про здійснення комплексу операцій, як зі сторони позивача, так і контрагентів: ТОВ «ФОРТУНА-71», ТОВ «РЕСТАР КОМПАНІ», ТОВ «СІТІ ТРАНС», ТОВ «ЯТАНАР», ТОВ «БУД-ІНСАЙТ», ТОВ «ЕНТНР-СЕЛ», ТОВ «КОМ СТАР», які забезпечують фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей між учасниками ланцюга поставок з понесенням певних витрат, пов`язаних з обслуговуванням означених поставок, тобто переміщення чітко визначеної кількості і асортименту товару в необхідну точку, оптимальним маршрутом за необхідний час, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, здійснення контролю за станом виконання придбання/поставки ТМЦ, тощо.

Колегія суддів зазначає, що відповідно ч. 2 ст. 101 КАС України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, входять до предмету доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок судової економічної експертизи від 14.12.2018 року (т. 7, а.с. 1-16) не має посилань на наявність арифметичних, методологічних помилок, допущених контролюючим органом при прийнятті оскаржуваних підприємством податкових повідомлень-рішень, а встановлення «реальності» здійснення ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» господарських операцій з вищеозначеними контрагентами не входить до компетенції судового експерта.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» в частині скасування, зазначених в постанові вище податкових повідомлень-рішень відповідача щодо відношень підприємства з наступними юридичними особами: ТОВ «ФОРТУНА-71», ТОВ «РЕСТАР КОМПАНІ», ТОВ «СІТІ ТРАНС», ТОВ «ЯТАНАР», ТОВ «БУД-ІНСАЙТ», ТОВ «ЕНТНР-СЕЛ», ТОВ «КОМ СТАР».

Колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області в цій частині, скасовує рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року та приймає нове про відмову в задоволені вимог ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ».

Не погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» про відсутність підстав для прийняття контролюючим органом рішення з приводу відношень підприємства з компанією «ARGO (Europe) LP» (58a, Broughton Street, Edinburgh, Scotland, EHI 3SA, UK) та компанією «GEO Imports Group LTD» (120102, м. Тбілісі, вул. Ріонхесі, буд. 42, Республіка Грузія).

Згідно із ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 07.07.2017 року у справі № 266/2306/17 установлено, що товар «цукор кристалічний з цукрових буряків», загальною масою нетто 254.500 кг., митною вартістю 112.489 доларів США (що за курсом НБУ складає 3.099.041 грн) ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» для проведення митного контролю та митного оформлення товару у режимі «експорт» до митного поста «Костянтинівка» Донецької митниці був доставлений на підставі зовнішньоекономічного контракту від 12.10.2016 року № 3, укладеного з компанією «ARGO (Europe) LP» (58a, Broughton Street, Edinburgh, Scotland, EHI 3SA, UK).

Цим же судом установлено, що ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» в митний орган в якості підстави для переміщення товарів подано митні декларації: 16.01.2017 року № 700190000/2017/000097, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000099, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000101, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000103, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000105, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000107, від 16.01.2017 року № 700190000/2017/000111, від 19.01.2017 року № 700190000/2017/000156, від 20.01.2017 року № 700190000/2017/000177, від 24.01.2017 року № 700190000/2017/000210, від 24.01.2017 року № 700190000/2017/000216, від 24.01.2017 року № 700190000/2017/000220, зовнішньоекономічний контракт від 12.10.2016 року № 3 та інвойси від 12.01.2017 року № 2, від 12.01.2017 року № 3, від 13.01.2017 року № 4, від 13.01.2017 року № 5, від 13.01.2017 року № 6, від 13.01.2017 року № 7, від 13.01.2017 року № 8, від 17.01.2017 року № 9, від 18.01.2017 року № 10, від 20.01.2017 року № 11, від 20.01.2017 року № 12, від 20.01.2017 року № 13, які містять неправдиві відомості, стосовно сторони контракту та безпосереднього одержувача товару. Судовим рішенням також встановлено, що предмети правопорушення по даній справі (цукор) після митного оформлення товару були фактично вивезені за межі митної території України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення є порушення норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді і вирішення справи допущені порушення норм матеріального права, суд скасовує судове рішення в оскаржуваній частині та приймає нове судове рішення про відмову в задоволені цієї частини вимог позивача.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволенні вимог апеляційної скарги ГУ ДФС у Харківській області в іншій частині, з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України (зі змінами, внесеними Законом України 28.12.2014 року № 71-VIII, які набрали чинності з 01.01.2015 року) об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III ПК України.

Згідно з абз. 8 пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, річний дохід позивача за останній річний звітний (податковий) період перевищує 20 мільйонів гривень. Відтак, фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку), визначений у фінансовій звітності підприємства, підлягає коригуванню на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України.

Зокрема, норми ст. 138 ПК України регулюють різниці, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів.

Так, відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта.

Пунктом 138.2 ст. 138 цього Кодексу встановлено, що фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пп. 138.3.1 п. 138.3 ст. 138 ПК України розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2 - 138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім "виробничого" методу.

Підпунктом 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлені обмеження щодо визначення активів основними засобами, а саме: основними засобами є матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Відповідно до пп. 138.3.2 п. 138.3 ст. 138 ПК України не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел фінансування вартість гудвілу та витрати на придбання/самостійне виготовлення та ремонт, а також на реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів.

Підпунктами 138.3.3 та 138.3.4 п. 138.3 ст. 138 ПК України встановлені мінімально допустимі строки амортизації основних засобів та нематеріальних активів, які можуть відрізнятися від застосовуваних для цілей складання фінансової звітності.

Таким чином, нормами права встановлено, що розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку (тобто відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року № 92) або відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності (тобто Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 16 (МСБО 16) «Основні засоби»).

При цьому норми ст. 138 ПК України не містять будь-яких додаткових обмежень щодо вартості основних засобів та нематеріальних активів, що амортизується, а також щодо додаткових коригувань амортизації переоцінених основних засобів, які призведуть до перегляду та зменшення нарахованої амортизації, у зв`язку з тим, що вартість основних засобів перецінилась.

Відповідно до пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14 ПК України «амортизація»- це систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації)

Між тим, зазначеним Кодексом не визначено термін «вартість, що амортизується», а тому з урахуванням норми пп. 14.1.84 п. 14.1 ст. 14 ПК України, інші терміни для цілей розділу III використовуються у значеннях, визначених Законом № 996-XIV, національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку і міжнародними стандартами фінансової звітності, введеними в дію відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 22 П (С)БО 7 «Основні засоби» об`єктом амортизації є вартість, яка амортизується (окрім вартості земельних ділянок, природних ресурсів і капітальних інвестицій). Згідно з пунктом 4 П (С)БО 7 «Основні засоби» вартість, яка амортизується, - це первісна або переоцінена вартість необоротних активів за вирахуванням їх ліквідаційної вартості.

Враховуючи зазначене, згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, на які посилається пп. 138.3.1 п. 138.3 ст. 138 ПК України, амортизуватись може як собівартість (первісна вартість) основного засобу, так і інша сума, що її замінює (переоцінена вартість), в залежності від моделі оцінки основних засобів після їх визнання, обраної обліковою політикою суб`єкта господарювання.

Таким чином, якщо суб`єктом господарювання проведена переоцінка основних засобів, для розрахунку амортизації відповідно до положень п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України, приймається переоцінена вартість основних засобів.

Крім того, пп. 14.1.9 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що залишкова вартість основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів для цілей розділу III - сума залишкової вартості таких засобів та активів, яка визначається як різниця між первісною вартістю і сумою розрахованої амортизації відповідно до положень розділу III цього Кодексу.

Разом з тим абзацом 2 п. 138.3.1 ст. 138 ПК України з 01.01.2017 року встановлено, що для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Погоджуючись з висновком суду про обґрунтованість вимог ТОВ «СП «БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ» в частині вимог про скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 07.12.2017 року № , колегія суддів зазначає про безпідставність проведеного контролюючим органом зменшення суми від`ємного значення за червень 2017 року з визначенням суми зменшення за період з 01.08.2016 по 31.12.2016 року з урахуванням положень абзацу 2 п. 138.3.1 ст. 138 ПК України, норми якого набрали чинність лише з 01.01.2017 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (пункти 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року скасувати в частині:

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 07 грудня 2017 року № , з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені цих вимог товариства з обмеженою відповідальністю «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ»;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 07 грудня 2017 року № , з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені цих вимог товариства з обмеженою відповідальністю «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ»;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 07 грудня 2017 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 720,00 грн (сімсот двадцять гривень 00 копійок) - за податковим зобов`язанням, 180,00 грн (сто вісімдесят гривень 00 копійок) - за штрафними санкціями, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог товариства з обмеженою відповідальністю «СП БІЛИЙ КОЛОДЯЗЬ».

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик О.В. Присяжнюк
Постанова у повному обсязі складена і підписана 06 червня 2019 року.