Справа № 532/1897/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 р.Справа № 532/1897/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

спеціаліста Шушпанова М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові в режимі відеоконференції із Кобеляцьким районним судом Полтавської області адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Головко А.Б.) від 06.02.2019 року (повний текст рішення складено 06.02.2019 р.) по справі № 532/1897/18

за позовом ОСОБА_2

до Кобеляцької міської ради, Голови Кобеляцької міської ради Копелець Олександра Олександровича, Головного управління державного казначейства України

про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до суду із адміністративним позовом до Кобеляцької міської ради, голови Кобеляцької міської ради Копелець Олександра Олександровича , Головного управління державного казначейства України, в якому просив визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Кобеляцької міської ради щодо не розгляду по суті та не надання письмової відповіді на заяву від 05.03.2018 у встановлений законом строк; стягнення з державного бюджету України через головне управління державного казначейства України кошти в сумі 50 тисяч гривень за завдану моральну шкоду та 200 тисяч гривень за завдану шкоду здоров`ю.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 05.03.2018 звернувся до Кобеляцького міського голови Копельця О.О. в порядку Закону України "Про звернення громадян" із заявою про надання земельної ділянки для будівництва житла, проте відповідь на заяву отримав лише 08.09.2018. Внаслідок незаконної бездіяльності посадових осіб Кобеляцької міської ради йому завдано моральної шкоди та шкоди здоров`ю.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказує, що оскільки позивачу жодної відповіді на його заяву від 05.03.2018 у визначений Законом України "Про звернення громадян" строк надано не було, а надано лише після його усного звернення 04.09.2018 року, то відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку щодо відсутності в діях працівників Кобеляцької міської ради та голови Кобеляцької міської ради Копелець О. О. порушень прав позивача при розгляді його звернення. Внаслідок незаконної бездіяльності посадових осіб Кобеляцької міської ради йому завдано моральної шкоди та шкоди здоров`ю. Крім того, суд першої незаконно розглянув справу без участі позивача та його представника.

Кобеляцькою міською радою та головою Кобеляцької міської ради Копелець О.О. надано письмові відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Головне управління державного казначейства України правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Розгляд справи проведено у режимі відеоконференції із Кобеляцьким районним судом Полтавської області.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, ОСОБА_4 , підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача, Кобеляцької міської ради, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

У судове засідання суду апеляційної інстанції представники голови Кобеляцької міської ради Копелець О.О. та Головного управління державного казначейства України не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач звернувся до Кобеляцької міської ради із заявою від 05.03.2018 (вх.№А02-13/219) про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 Державним ощадним банком України у м.Кобеляки /а.с. 52/.

16.03.2018 комісією Кобеляцької міської ради, на виконання заяви громадянина ОСОБА_2 , обстежено земельну ділянку за вищевказаною адресою та встановлено, що земельна ділянка належить на праві постійного користування АТ "Ощадбанк", у зв`язку із чим запропоновано знайти вільну земельну ділянку, про що складено акт від 16.03.2018 /а.с. 53/.

Листами Кобеляцької міської ради від 28.03.2018 № 02-19/266 та від 04.09.3018 №02-19/752, за результатами розгляду заяви від 05.03.2018, повідомлено ОСОБА_2 про те, що надати дозвіл на розробку проекту відведення для будівництва житлового будинку неможливо, оскільки земельна ділянка площею 0,0700 належить АТ "Ощадбанк" на праві постійного користування, що підтверджується витягом з Державного кадастру про земельну ділянку НВ-018 станом на 01.02.2018 та Державним актом на право постійного користування від 10.04.1995 №ПЛ00021 /а.с. 54, 56/.

Вважаючи, що посадовими особами міської ради було допущено протиправну бездіяльність при розгляді його звернення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу відповідь на заяву надано з дотриманням порядку, встановленого Закону України "Про звернення громадян", а тому з боку відповідачів відсутні неправомірні дії або бездіяльність. Враховуючи, що порушення прав позивача не знайшло свого підтвердження за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог про відшкодування шкоди, оскільки останні є похідними від основної позовної вимоги.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ст. 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення визначені Законом України "Про звернення громадян".

Згідно ч. 1 ст. 1 вищенаведеного Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Заборона відмови в прийнятті та розгляді звернення закріплені статтею 7 Закону України "Про звернення громадян", відповідно до якої, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Термін розгляду звернень громадян визначено статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», за приписами якої, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Виходячи із вказаних положень Закону, органи, до яких направлено звернення, зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. При цьому звернення повинні бути розглянуті та вирішені у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а відповіді за результатами їх розгляду даються тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Як встановлено під час розгляду справи, листами Кобеляцької міської ради від 28.03.2018 № 02-19/266 та від 04.09.3018 № 02-19/752, за результатами розгляду заяви від 05.03.2018, повідомлено ОСОБА_2 про те, що надати дозвіл на розробку проекту відведення для будівництва житлового будинку неможливо, оскільки земельна ділянка площею 0,0700 належить АТ "Ощадбанк" на праві постійного користування, що підтверджується витягом з Державного кадастру про земельну ділянку НВ-018 станом на 01.02.2018 та Державним актом на право постійного користування від 10.04.1995 № ПЛ00021 /а.с. 54, 56/.

Відповідно до пункту 32 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 р. № 55, датою документа є дата його реєстрації.

Відповідно до пунктів 192-194 вказаної Типової інструкції, вихідні документи у паперовій формі, створені в установі у разі наявності підстав, які визнаються обґрунтованими для створення документів у паперовій формі, надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службою.

Опрацювання документів для відправлення засобами поштового зв`язку здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Вихідні документи опрацьовуються і надсилаються централізовано в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня.

На підтвердження факту направлення вищевказаних відповідей до матеріалів справи надано копії журналу реєстрації вихідної кореспонденції /а.с. 59-61/.

Як вказував під час розгляду справи представник міської ради, відповідь від 28.03.2018 №02-19/266 була направлена позивачу простим поштовим відправленням.

У пункті 11 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до пункту 2 вищевказаних Правил, просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що наданий відповідачем витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції є належним доказом відправки позивачу відповіді на його звернення в порядку частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян».

На підставі викладеного, встановлені під час розгляду справи обставини підтверджують, що заяву позивача розглянуто у встановлені строки та надано відповідь за результатами її розгляду за підписом голови Кобеляцької міської ради Копелець О.О .

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачу відповідь на його заяву надано з дотриманням порядку, встановленого Закону України «Про звернення громадян».

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного розгляду звернення позивача та ненадання на нього відповіді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

З приводу позовних вимог про стягнення шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, для відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи не є кваліфікуючою ознакою наявність вини цієї особи, але право на відшкодування шкоди законодавством пов`язується з підставами виникнення шкоди, завданої незаконними діями, та умовами виникнення права на його відшкодування.

На підставі викладеного, оскільки порушення прав позивача не знайшло свого підтвердження за результатами розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстави для задоволення заявлених вимог про відшкодування такої шкоди відсутні, оскільки останні є похідними від основної позовної вимоги, а саме про визнання протиправною бездіяльності.

З приводу доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з ухваленням оскаржуваного рішення в порядку письмового провадження за відсутності представника позивача, який просив відкласти розгляд справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 124 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді (ч. 3 ст. 126 КАС України).

Виходячи з аналізу вказаних норм, сторони повідомляються про розгляд справи повістками про виклик і повістками-повідомленнями, які мають бути вручені безпосередньо стороні або її представнику не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 року прийнято позову заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10:30 27.11.2018 року.

Факт повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке було вручено 08.11.2018 року /а.а.37/.

Таким чином, скаржник належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначені статтею 209 КАС України.

Відповідно до положень частин 1-3 вищенаведеної статті Кодексу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився її представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2018 року представник позивача телефонограмою повідомив про неможливість прибути у судове засідання та просив відкласти розгляд справи на інший день у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні /а.с.72/, проте доказів на підтвердження останнього представником до суду не надано.

На підставі викладеного, враховуючи наявність доказів належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність визначених КАС України підстав, які є обов`язковими для відкладення розгляду справи та наявність у суду першої інстанції правових підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вказані доводи апеляційної скарги не вплинули на правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Визначених ст. 317 КАС України обставин, наявність яких є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року по справі №532/1897/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 10.06.2019 року.