Справа № 824/849/18-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/849/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

07 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області в якому просила:

-визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ЧВ -240/18/423/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/108 від 07.06.2018 року в розмірі 335070,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ЧВ -240/18/423/АВ/П/2ПТ/МГ-2ФС/109 від 07.06.2018 року заступника в розмірі 74460,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу № ЧВ -240/18/423/АВ/П/2ПТ/ІП-3ФС/110 від 07.06.2018 року в розмірі 3723,00 грн.

29 січня 2019 року Чернівецький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських організацій Мацкан Н.С. зареєстрований як фізична особа - підприємець 16.08.2010 року, за адресою АДРЕСА_1 .

07 травня 2018 року посадовими особами управління Держпраці у Чернівецькій області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 на предмет дотримання законодавства про працю, в тому числі з питань належного оформлення трудових відносин за період з 01 травня 2016 року по 30 квітня 2018 року.

За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт від 08 травня 2018 року №ЧВ-240/18/423/АВ, яким виявлено наступні порушення:

-пп. 6 ч.1 та ч.3 ст. 24 КЗпП України - 07 травня 2018 р. при відвідуванні вищевказаного місця здійснення діяльності (ресторан Горянка), на кухні були виявлені три працівниці, які виконували свої функціональні обов`язки з приготування їжі та миття посуду, і назвались ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . В залі ресторану прибирала із столів посуд одна працівниця ОСОБА_5 . В той-же день вказані особи надали письмові пояснення, щодо своєї роботи у ФОП ОСОБА_1 , а саме:

1. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно письмового пояснення працює у ФОП ОСОБА_1 у ресторані Гірський на посаді кухара приблизно з лютого 2009 року. З нею разом працюють ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Також, ОСОБА_6 зазначила, що по потребі працює по вихідних в основному з 10.00 до 17.00 год.;

2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно письмового пояснення працює у ФОП ОСОБА_1 у ресторані Гірський на посаді кухара з 05.05.2018 року за потребою з 10 до 18 години;

3. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно письмового пояснення не працює у позивача, а прийшла 07.05.2018 року допомогти своїй колишній співробітниці повару ресторану Горянка ОСОБА_6 ;

4. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно письмових пояснень вона допомагає підприємцю ОСОБА_1 у ресторані Гірський один раз у місяць по прибиранню зали та туалетів ресторану, за виконані роботи ФОП ОСОБА_1 розраховується продуктами харчування.

При цьому, 07 травня 2018 року посадовими особами управління Держпраці у Чернівецькій області надана позивачу усна вимога про надання всіх документів, які врегульовують її взаємовідносини з громадянками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які виконували трудову функцію (договори (трудові чи цивільно-правові), накази про прийом на роботу, повідомлення до органів ДФС про прийом працівників на роботу).

Так, на виконання вказаної вимоги ФОП ОСОБА_1 в день інспекційного відвідування 07.05.2018 року надала документи про оформлення працівників:

1. ОСОБА_6 трудовий договір від 22.07.2014 року на виконання робіт по приготуванню їжі;

2. Бубряк ОСОБА_8 , яка періодично працювала у приватного підприємця Мацкан Н.С. протягом з вересня 2012 р. по травень 2018 р., а саме:

-трудовий договір від 27.09.2012р. на виконання робіт по приготуванню їжі, на прибирання, який розірваний 04.11.2013 року;

- цивільно-правовий договір №1 від 01.07.2016 року на виконання робіт по приготуванню їжі та прибиранню ресторану Горянка, за яким замовник ФОП ОСОБА_1 забезпечує виконавця Бубряк М.Д. усім необхідним для виконання роботи, термін дії договору з 01.07.2016р. по 31.10.2016р.;

- цивільно-правовий договір №5 від 01.09.2017 р. на виконання робіт по приготуванню їжі та прибиранню залу та кухні ресторану Горянка за яким замовник ФОП ОСОБА_1 забезпечує виконавця Бубряк М.Д. усім необхідним для виконання роботи, термін дії договору з 01.09.2017 р. по 30.09.2017р., суму оплати за виконані роботи договором не передбачено, сума оплати за актом виконаних робіт складає 2000 грн.;

- трудовий договір №6 від 18.10.2017 р. на виконання робіт по приготуванню їжі, на прибирання, який розірваний 31.10.2017р.;

- форма трудового договору від 05.05.2018 р. на виконання робіт в ресторані Горянка по приготуванню їжі, прибиранню приміщення з оплатою праці 1500 грн. на місяць, час виконання робіт встановлено: вівторок, середа, четвер, п`ятниця та встановлено ті самі вихідні дні: вівторок, середа, четвер, п`ятниця. Однак, у зв`язку тим, що працівниця ОСОБА_4 письмово пояснила, що не працює у вищевказаному ресторані, то відповідно з нею не укладався трудовий договір у письмовій формі. Про прийом на роботу ОСОБА_4 не надано повідомлення до органів державної фіскальної служби (ДФС) по місцю реєстрації працівника.

3. ОСОБА_3 , яка періодично працювала у приватного підприємця протягом з вересня 2012 р. по травень 2018р , а саме:

-трудовий договір від 27.09.2012 р. на виконання робіт по приготуванню їжі, прибиранню, який розірваний 04.11.2013року;

- цивільно-правовий договір від 01.07.2016 року на виконання робіт по приготуванню їжі та прибиранню ресторану Горянка, за яким замовник ФОП ОСОБА_1 забезпечує виконавця Мігуцу З.М. усім необхідним для виконання роботи, термін дії договору з 01.07.2016р. по 31.10.2016р.;

- цивільно-правовий договір №7 від 01.09.2017 р. на виконання робіт по приготуванню їжі та прибиранню ресторану Горянка, за яким замовник ФОП ОСОБА_1 забезпечує виконавця Мігуцу З.М. усім необхідним для виконання роботи, термін дії договору з 01.09.2017 р. по 30.09.2017 р., сума оплати за виконані роботи договором не передбачено, сума оплати за актом виконаних робіт складає 2000 грн.;

- трудовий договір №8 від 18.10.2017р. на виконання робіт з приготування їжі, на прибирання, який розірваний 31.10.2017 р.;

- форма трудового договору від 05.05.2018 р. на виконання робіт в ресторані Горянка по приготуванню їжі та прибиранню приміщення з оплатою праці 1500 грн. на місяць, час виконання робіт встановлено згідно графіку та надаються вихідні дні: вівторок, середа, четвер. Про прийом на роботу ОСОБА_3 не надано повідомлення до органів ДФС.

При цьому, щодо врегулювання відносин з громадянкою ОСОБА_5 на виконання трудових робіт по прибиранню залу та туалетів ресторану підприємець Мацкан Н.О. не надала жодних документів.

-Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу» від 17 червня 2015 року №413, ФОП ОСОБА_1 не повідомила до територіальних органів ДФС за місцем обліку працівника, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою про прийняття на роботу працівниць ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , до початку їх роботи за укладеними договорами та ОСОБА_5 до початку її роботи;

- п. 1 ст. 29 КЗпП до початку роботи працівники Мігуца ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , які за укладеними трудовими договорами виконували трудові обов`язки кухонних працівників, ФОП ОСОБА_1 не ознайомлено з інструкціями щодо їх прав та обов`язків;

- ч. 1 ст. 115 КЗпП України, у травні 2018 року нараховано індексацію заробітної плати ОСОБА_10 за період з червня по грудень 2017 року в сумі 651,73 грн., ОСОБА_11 - за період з червня по жовтень 2017 року нараховано в сумі 419, 33 грн. Виплату належних сум індексації проведено по відомості №7 від 08.05.2018 року: Попюк С.В. 564,24 грн., Шандро Т.В. 337, 56 грн.;

- ч. 2 ст. 30 Закону України Про оплату праці - не забезпечено достовірний облік виконаної роботи працівниками, а саме ОСОБА_12 пояснила, що працює з напарницями ОСОБА_4 , ОСОБА_7 по потребі у вихідні дні, однак за табелями обліку робочого часу за період з травня 2016 року по березень 2018 року не відображено роботу вищезазначених працівників у вихідні дні.

Також, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було укладено цивільно-правові договори на виконання робіт, які містять ознаки трудових договорів: договір №1 від 01.07.2016 р., договір №5 від 01.09.2017 р. з ОСОБА_4 на виконання робіт по приготуванню їжі та прибиранню залу, кухні ресторану Горянка та договір від 01.07.2016 р., договір №7 від 01.09.2017року з ОСОБА_3 на виконання робіт по приготуванню їжі та прибиранню ресторану Горянка.

За вищезазначеними укладеними договорами працівники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжували виконувати у ФОП ОСОБА_1 трудові функції по приготуванню їжі, прибиранню залу та кухні ресторану, які виконували за укладеними трудовими договорами від 27.09.2012 р. Крім того за укладеними договорами згідно пункту 1.2 ФОП ОСОБА_1 забезпечує працівників ОСОБА_13 З.М ОСОБА_14 та ОСОБА_4 . усім необхідним для виконання роботи, що є ознаками трудового договору.

Так, за даними бухгалтерського обліку по нарахуванню заробітної плати вста новлено, що по вищезазначеним працівникам за їх період роботи за цивільно-правовими договорами відпрацьований ними робочий час обліковувався за табелями обліку робочого часу, за виконані роботи нараховувалась заробітна плата за книгою К-18 по нарахуванню заробітної плати та виплачувалась заробітна плата по платіжних відомостях на виплату заробітної плати, що характерно тільки для трудового законодавства.

Крім того, за табелями обліку робочого часу встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відпрацьовано у липні 2016 р. - 49 год., у серпні 2016 р. - 70 год., у вересні 2016 р. - 57 год., у жовтні 2016 р. - 63 год., у вересні 2017 р. обліковано всьо го відпрацьованих 65 год. (11 днів), а саме 03, 08, 23 вересня - по 6 год.; 04, 11, 15, 16, 24 вересня - по 5 год.; 09, 10 вересня - по 7 год., 17 вересня - 8 год. За книгою по нарахуванню заробітної плати встановлено, що за період з липня по жовтень 2016 р. працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нараховано по 1000 грн. щомісячно, за вересень 2017 р. по 2000 грн., по платіжних відомостях №8 за липень 2016 р., №9 за серпень 2016 р., №10 за вересень 2016 р., №11 за жовтень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було виплачено по 805 грн. щомісячно, по платіжній відомості №10 від 20.10.2017 р. було виплачено ОСОБА_3 -1610 грн., ОСОБА_4 1610 грн.

У порушення вимог пп. 6 4.1 та ч. З ст. 24 КЗпП України Укладення трудового договору працівниці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які працювали у ФОП ОСОБА_1 впродовж з 1 липня по 31 жовтня 2016 р. та з 18 по 31 вересня 2017 р. були допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Так, ОСОБА_3 пояснила, що працює з 05.05.2018 р. Однак, ФОП ОСОБА_1 надала трудові договори від 05.05.2018 р. без повідомлення до ДФС про прийом на роботу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . На наступний день інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 надала повідомлення до ДФС від 07.05.2018 р. про прийняття на роботу двох працівниць Бубряк ОСОБА_15 ., ОСОБА_3 , за яким вказано дату видання наказу про прийняття їх на роботу та дату початку їх роботи - 07.05.2018 р., чим порушено постанову КМУ № 413 від 17 червня 2015 року, за якою повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Також, у день інспекційного відвідування 07.05.2018 р. у ФОП ОСОБА_1 працівниця ОСОБА_5 виконувала трудові функції по прибиранню столів у ресторані Гірський без оформлення трудових відносин. На наступний день 08.05.2018року ФОП ОСОБА_1 надала договір ЦПХ про виконання разової роботи від 07.05.2018 р., укладений з ОСОБА_5 на виконання робіт по прибиранню території біля приміщення ресторану строком до 07.05.2018 р. з оплатою в розмірі 200 грн. Згідно п.п.1.1 умов договору укладеного між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_16 О., остання повинна була здійснювати прибирання лише території навколо ресторану. В порушення вимог пп. 6 ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України Укладення трудового договору працівниця ОСОБА_5 07.05.2018р. була допущена до роботи в ресторані Горянка без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

08 травня 2018 року посадовими особами управління Держпраці у Чернівецькій області складено припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-235/18/423/АВ/П.

За таких обставин, 07 червня 2018 року управлінням Держпраці у Чернівецькій області на підставі ст. 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України Про зайнятість населення, ч. 3 ст. 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, та на підставі абзацу 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України винесені постанови про накладення на ФОП Мацкан штрафу №ЧВ-240/18/423/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/108 в розмірі 335070,00 грн; №ЧВ -240/18/423/АВ/П/2ПТ/МГ-2ФС/109 в розмірі 74460,00 грн.; №ЧВ -240/18/423/АВ/П/2ПТ/ІП-3ФС/110 в розмірі 3723,00 грн.

Непогоджуючись із вказаними постановами позивач оскаржила їх до суду.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-XII (Закон №2694-XII), державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Так, пп. 16 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (Положення №96) визначено, що Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці, навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Згідно з пп. 5 п. Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Відповідно до абзацу першого пункту 7 вказаного Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Так, процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за №1291/21603 (Порядок № 390).

Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку № 390, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці. Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Планові перевірки проводяться з періодичністю, яка визначається відповідно до Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб`єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), наведених у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року №1059.

Згідно з п. п. 6, 7 Порядку №390, перевірка складається з таких етапів: 6.1. Робота з документами, наданими суб`єктами господарювання на вимогу Інспектора; 6.2. Оформлення документів за результатами перевірки; 6.3. Ознайомлення суб`єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки; 6.4. Проведення за результатами перевірки роз`яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

За результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Так, згідно із ч. 1 ст. 39 Закону № 2694-XII посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, зокрема, мають право видавати в установленому порядку роботодавцям, керівникам та іншим посадовим особам юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування обов`язкові для виконання приписи (розпорядження) про усунення порушень і недоліків в галузі охорони праці, охорони надр, безпечної експлуатації об`єктів підвищеної небезпеки, а також забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Так, абзацом 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Із аналізу наведених норм слідує, що відповідальність згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України настає у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

За змістом наведеної норми відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. Тобто, повинен бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці.

Частиною 1 ст. 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

При цьому, загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Сторонами цивільно-правових договорів є замовник і виконавець, а не працівник і роботодавець.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Так, предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізичні особи повинні були виконувати систематично певні трудові функції в ресторані «Горянка» відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, в укладених договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги).

У самих договорах ніде не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів, а також виконання вказаних вище договорів не підтверджені актами прийому наданих послуг.

Також, з матеріалів справи встановлено, що працівники самостійно не організовували свою роботу, виконували її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувались позивачу, що свідчить про наявність трудових відносин, а не цивільно-правових.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що відносини між позивачем та працівниками носили трудовий характер, а тому укладення в певні періоди цивільно-правових договорів, є порушенням законодавства про працю.

Крім того, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Із матеріалів справи встановлено факт допуску позивачем до роботи осіб без укладення трудових відносин та не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про пийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З приводу порушення відповідачем законодавства при проведенні перевірки та при оформленні акта перевірки, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Таким чином, акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених порушень законодавства, не є рішенням суб`єкт владних повноважень, який безпосередньо породжує правові наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин і носить обов`язковий характер. Натомість акт перевірки є тільки службовим документом, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб`єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства та його дотримання. Висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Зафіксовані у акті факти можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки. Тобто, акт є лише носієм доказової інформації.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що допущені відповідачем технічні неточність, зокрема щодо адреси, у акті перевірки не спростовує факту порушення ОСОБА_1 законодавства про працю та розцінюється як спосіб захисту для уникнення позивачем відповідальності.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем дотримано процедуру розгляду та прийняття постанов про накладення на позивача штрафів, які підтверджуються письмовими доказами та встановленими обставинами у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року справа №824/766/16-а, від 04 липня 2018 року справа №820/1432/17.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області задовольнити.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанови, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.