Справа № 200/4109/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року справа №200/4109/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Сіваченка І.В.

Ястребової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Балдинюк М.Ю. (за довіреністю)

третя особа1: Сущенко В.А. (за довіреністю)

третя особа2: не з`явився

третя особа3: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Абдукадирова К.Е.) від 19 квітня 2019 року (повний текст рішення складений 19 квітня 2019 року) у справі №200/4109/19-а за позовом Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Прокуратура Донецької області, Красноармійська місцева прокуратура, Покровське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови про арешт коштів боржника від 07 березня 2019 року у зведеному виконавчому провадженні № 47030601; визнання бездіяльності, що полягає у неприйнятті постанови про зупинення зведеного виконавчого провадження № 47030601 протиправною; зобов`язання прийняти постанову про зупинення зведеного виконавчого провадження № 47030601.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Красноармійську місцеву прокуратуру; Прокуратуру Донецької області; Покровське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначив, що суд першої інстанції не врахував положення п.12 ч.2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» в частині обов`язку виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі включення держаних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації. Наказом Фонду державного майна України від 08.06.2018 року №762 прийнято рішення про приватизацію ДП «ВК «Краснолиманське». Посилання суду на те, що до зведеного виконавчого провадження №47030601 входять виконавчі провадження щодо рішень про виплату пенсій, заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, а тому у відповідності до положень абз.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» дія мораторію на такі випадки не розповсюджується, позивач вважає безпідставним, оскільки приписи наведеної норми стосуються виключно об`єктів, процес приватизації яких завершено. На даний час процес приватизації ДП «ВК «Краснолиманське» триває, та не є завершеним.

Відповідач та третя особа проти доводів апеляційної скарги заперечували, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, представника третьої особи1, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» зареєстровано в якості юридичної особи, .

На виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває зведене виконавче провадження № 47030601 з виконання виконавчих документів, у тому числі: 8 виконавчих документів щодо стягнення з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь органів Пенсійного фонду України Донецької області заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, 9 виконавчих документів щодо стягнення моральної шкоди та 4 виконавчих документів щодо стягнення сум повязаних із заробітною платою (а.с. 52-55, 65-68).

07 березня 2019 року відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти Відокремленого підрозділу «Технічний контроль якості вугілля Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на рахунках у ПАТ «АК Укргазбанк» та Філії «Донецьке РУ» АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 9-14).

Розпорядженням КМУ від 10.05.2018 року №358-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році» Державне підприємство «Краснолиманська» включено до переліку об`єктів великої приватизації, що підлягають приватизації.

Наказом Фонду державного майна України від 08.06.2018 року №762 прийнято рішення про приватизацію Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» шляхом продажу єдиного майнового комплексу на аукціоні з урахуванням постанови КМУ від 08.04.2013 року №238 «Про затвердження Порядку проведення аукціону та інвестиційного конкурсу з продажу єдиних майнових комплексів, пакетів акцій що належать державі у статутному капіталі акціонерних товариств, утворених у процесі приватизації чи корпоратизації державних підприємств».

Позивачем на адресу відповідача направлено лист з додатками № 01/11-127/4 від 10.07.2018, яким повідомлено, що відповідно до Законів України «Про Фонд державного майна України», «Про приватизацію державного і комунального майна», «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», враховуючи розпорядження КМУ від 10.05.2018 № 358-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягає приватизації у 2018 році» Фонд державного майна України наказом № 762 від 08.06.2018 прийнято рішення про приватизацію Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська». Згідно ст. 34 ч. 1 п. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягає приватизації. В зв`язку з чим, позивач просив зупинити вчинення виконавчих дій (а.с.56).

Відповідач листом від 23.07.2018 року №6665 повідомив позивача про те, що згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», особливими умовами приватизації вугледобувних підприємств є встановлення на строк до трьох років з моменту завершення приватизації мораторію на застосування процедури примусової реалізації майна об`єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторію на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворились на момент завершення приватизації. Мораторій не застосовується щодо рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень ро стягнення заборгованості зі сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, а також щодо рішень про стягнення заборгованості за електричну енергію і послуги з її передачі та розподілу. На підставі викладеного, у задоволенні заяви про зупинення виконавчого провадження було відмовлено.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону №1404-VIII згідно до ч.1, ч.2 якої звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Статтею 52 Закону № 1404-VIII визначені особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця, за приписами частини 1 якої виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

За приписами частини 5 цієї статті у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 56 Закону № 1404-VIII арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону № 1404-VIII, відповідно до пункту 12 частини 1 якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Наведені зміни були внесені в статтю 34 Закону № 1404-VIII Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 р. N 2269-VIII (далі Закон N2269-VIII).

Частиною 1 статті 3 Закону N 2269-VIII визначено, що законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законодавчих актів. Галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами.

Особливості приватизації державного майна вугледобувних підприємств та особливості їх діяльності у післяприватизаційний період визначені Законом України від 12 квітня 2012 року № 4650-VI «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» (далі - Закон України № 4650-VI).

У відповідності до вимог статті 3 цього Закону приватизація вугледобувних підприємств здійснюється відповідно до законодавства з питань приватизації з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України № 4650-VI особливими умовами приватизації вугледобувних підприємств є, зокрема, встановлення на строк до трьох років з моменту завершення приватизації мораторію на застосування процедури примусової реалізації майна об`єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторію на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації. Мораторій не застосовується щодо рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, а також щодо рішень про стягнення заборгованості за електричну енергію і послуги з її передачі та розподілу.

Відповідно до статті 13 цього Закону з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об`єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств.

За приписами частини 2 цієї статті на строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об`єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

Аналіз наведених норм у сукупності дозволяє дійти висновку про те, що для вугледобувних підприємств Законом України № 4650-VI визначено особливі умови приватизації, зокрема, шляхом встановлення відповідного мораторію під час виконавчого провадження.

В той же час, наведеним Законом не передбачено зупинення вчинення виконавчих дій у разі включення вугледобувних підприємств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Колегія суддів вважає, що положення пункту 12 частини 1 статті 34 Закону № 1404-VIII слід застосовувати з урахуванням особливостей приватизації вугледобувних підприємств, встановлених Законом України № 4650-VI, а тому лише факт включення позивача до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, не є підставою для зупинення виконавчого провадження.

В силу приписів ст. 19 Конституції України, ст. 1 Закону № 1404-VIII державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України "Про виконавче провадження", а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правомірно було відмовлено у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року у справі №200/4109/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року у справі №200/4109/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 12 червня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: І.В. Сіваченко

Л.В. Ястребова