Справа № 1340/6204/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4291/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О. М.,

суддів Гудима Л. Я., Святецького В. В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача Несторовича Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сколівська ВЕС" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сколівська ВЕС" про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Брильовський Р. М.,

час ухвалення рішення 10:39:21

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 21.03.2019 р.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Львівській області звернулося в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сколівська ВЕС», в якому просило суд про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, у розмірі 303930,38 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року позов задоволено повністю. Стягнуто до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих товариство з обмеженою відповідальністю Сколівська ВЕС (82610, Львівська область, Сколівський район, с. Орів, вул. Шевченка, 174, ), у розмірі 303930 (триста три тисячі дев`ятсот тридцять) грн 38 коп.

Рішення мотивоване тим, що заборгованість у розмірі 303930,38 грн відповідачем у встановлені законом строки не сплачено, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду справи не надано.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині стягнення з ТОВ «Сколівська ВЕС» 98058,11 грн та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення податковий борг становив 205872,27 грн, що засвідчується листом Стрийського управління ГУ ДФС у Львівській області № 16475/54.17-12 від 26.03.2019 р.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Сколівська ВЕС» зареєстроване як юридична особа 07.11.2013 р. за № 0000810, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (місцезнаходження: 82610, Львівська область, Сколівський район, с. Орів, вул. Шевченка, 174, ).

Як видно з облікової картки платника податків та довідки про наявність заборгованості з податків та зборів (обов`язкових платежів), станом на 09.10.2018 р. податковий борг відповідача перед бюджетом становить 303930,38 грн.

Податкова заборгованість у ТОВ «Сколівська ВЕС» виникла: по орендній платі за землю з юридичних осіб Ямельниця) 255 894,09 грн; по орендній платі за землю з юридичних осіб Орівська) - 48 036,29 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань Стрийська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області висунула податкову вимогу від 22.03.2016 р. № 231-13, яку було скеровано на адресу відповідача, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим же Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 цього ж Кодексу, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим же Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 цього ж Кодексу, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього ж Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Відповідно до ст. 87 цього ж Кодексу, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Виходячи з вищенаведених норм, а також враховуючи той факт, що доказів оскарження податкового повідомлення-рішення № 38740608 відповідачем не надано, суд робить висновок, що податкові зобов`язання, які є предметом спору у даному випадку, є узгодженими та на момент постановлення оскаржуваного рішення підлягали сплаті.

Щодо твердження позивача про те, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення податковий борг становив 205872,27 грн, а також про те, що він був позбавлений можливості подати докази сплати частини суми податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 308 докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як видно з листа Головного управління ДФС у Львівській області від 26.03.2019 р. № 16475/54.17-12, доданого скаржником до апеляційної скарги, такий лист є відповіддю на адвокатський запит від 11.03.2019 р. № 02/03, в той час як оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції 12.03.2019 р.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не може брати до уваги додані скаржником до апеляційної скарги докази, оскільки відповідач не надав суду докази неможливості їх подання до суду першої інстанції із зазначенням причин, що об`єктивно не залежали від нього, зокрема неможливості здійснити адвокатський запит задовго до засідання суду першої інстанції, а не безпосередньо перед таким.

Також колегія суддів зазначає, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заборгованість у розмірі 303930,38 грн відповідачем у встановлені законом строки не сплачено, а наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сколівська ВЕС" залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 1340/6204/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 10.06.2019 р