Справа № 240/7312/19
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/7312/19

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Загоруйко М.І., Іванисько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:

- визнати дії Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради щодо припинення нарахування пільг як ветерану війни неправомірними;

- зобов`язати відповідача поновити право позивача на 50% знижку на оплату житлової площі комунальних послуг, а також палива та електроенергії без обмежень її норм та без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї з моменту припинення, тобто з 01.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що до 31.12.2018 він, як учасник війни, користувався 50% знижкою з оплати комунальних послуг в межах соціальних норм, визначених та затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування". Проте, з 01.01.2019 став отримувати платіжні документи на оплату комунальних послуг у повному обсязі. На звернення ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради щодо роз`яснення припинення пільг, відповідач у листі роз`яснив позивачу, що середньомісячний сукупний дохід його сім`ї в розрахунку на одну особу за попередніх шість місяців перевищує розмір податкової соціальної пільги, а тому ОСОБА_1 не має права на отримання пільги з оплати житлово-комунальних послуг.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо припинення пільг є протиправними, оскільки дана пільга встановлена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та з урахуванням Рішення Конституційного Суду №12-р/2018 від 18.12.2018 сукупний дохід сім`ї не враховується при її нарахуванні.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи. Розгляд справи у відкритому судовому засіданні призначено на 27 травня 2019 року об 11:30.

24 травня 2019 року представником відповідача до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162, частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подано відзив на позовну заяву вих. №2477/13 від 21 травня 2019 року. Відповідно до змісту відзиву на позовну заяву, Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі за безпідставністю. Вказує, що до 31.12.2018 ОСОБА_1 користувався 50% знижкою з оплати комунальних послуг в межах соціальних норм визначених та затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування". Проте, з 01.01.2019 середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача в розрахунку на одну особу за попередніх шість місяців перевищує розмір податкової соціальної пільги (2 690,00 грн), а тому він не має права на отримання пільги з оплати житлово-комунальних послуг (а.с. 18-19).

В судове засідання 27 травня 2019 року об 11:00 з`явився позивач. Судом відкладено судове засідання на 04 червня 2019 року о 12:00 та визнано явку представника відповідача обов`язковою, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 27 травня 2019 року.

В судове засідання, призначене на 04 червня 2019 року о 12:00 прибули позивач та представники відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 має статус учасника війни, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією дубліката посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 26 лютого 2014 року Управлінням соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира. Вказане посвідчення є чинним, не анульовано, не визнано недійсним та не скасовано у встановленому законом та/або судовому порядку (а.с. 4).

З 01 січня 2019 року, як зазначає позивач, його було позбавлено 50-відсоткової знижки по оплаті житлово-комунальних послуг.

У зв`язку з вказаним позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради з заявою, в якій просив повідомити підстави припинення надання 50-ти відсоткової знижки з оплати житлово-комунальних послуг.

Листом від 29 березня 2019 року №Ш-242 Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради повідомило, що з 01.01.2019 середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача в розрахунку на одну особу за попередніх шість місяців перевищує розмір податкової соціальної пільги (2 690,00 грн), а тому позивач не має права на отримання пільг з оплати житлово-комунальних послуг (а.с.12).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон №3551) передбачено, що цей закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Відповідно до ст.14 Закону №3551 учасникам війни (статті 8, 9) надаються, зокрема, такі пільги:

- 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

- 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю;

- 50-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї (далі - Порядок №389).

Цей Порядок визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, тепло - та електропостачання, природний газ (в тому числі послуги з транспортування, розподілу та постачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.

Пунктом 2 Порядку №389, зокрема, передбачено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (учасники війни; особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдови (вдівці) та батьки померлих осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

Пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (п.3 Порядку №389).

Як зазначалось раніше, листом від 29 березня 2019 року №Ш-242 Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради відмовило позивачу у поновленні пільг з оплати житлово-комунальних послуг, у зв`язку із тим, що з 01.01.2019 середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача в розрахунку на одну особу за попередніх шість місяців перевищує розмір податкової соціальної пільги (2 690,00 грн).

Суд звертає увагу, що врахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї при наданні пільг учасникам війни було передбачено частиною 6 статті 14 Закону №3551, зокрема встановлено, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Водночас, Рішенням Конституційного Суду №12-р/2018 від 18.12.2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, частину шосту статті 14, частину другу статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, зі змінами.

Серед іншого, суд вказав, що якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, низка пільг учасникам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, не надається. Тобто наслідком запровадження умови для надання окремих пільг стало їх скасування для певного кола осіб.

Крім того, встановивши у частині шостій статті 14, частині другій статті 16 Закону №3551 умову для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей у розумінні частини п`ятої статті 17 Конституції України.

Конституційний Суд України вважає, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

Дослідивши матеріали справи та законодавство України у сфері соціального захисту громадян, Конституційний Суд України дійшов висновку, що рівноцінної заміни або компенсації скасованих пільг для учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, законодавець не передбачив.

Обмеження або скасування положеннями Закону №76, які є предметом конституційного контролю, пільг, установлених Законом №3551, фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну , та членів їхніх сімей.

Таким чином, підпунктами 1, 3, абзацом другим підпункту 2 пункту 9 розділу I Закону №76 знижено досягнутий рівень соціального захисту учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною. У зв`язку з цим абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону № 76, якими виключено положення Закону № 3551 щодо пільг на проїзд для учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та частина шоста статті 14, частина друга статті 16 Закону № 3551, якими встановлено умову для отримання окремих пільг, суперечать частинам першій, п`ятій статті 17 Основного Закону України.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Рішенням Конституційного Суду №12-р/2018 від 18.12.2018 встановлено, що частина шоста статті 14, частина друга статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 18.03.2019.

Таким чином, починаючи з 18.03.2019 при наданні пільг учасникам війни не враховується умова, яка була передбачена частиною 6 статті 14 Закону №3551, зокрема, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців має не перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як зазначили представники відповідача, дане рішення Конституційного Суду України не було враховано при розгляді звернення позивача щодо відновлення права на отримання пільг по оплаті житлово-комунальних послуг, оскільки є діючий Порядок №389.

Суд критично оцінює дані твердження, оскільки Порядок №389 прийнято для реалізації положень Закону №3551 щодо необхідності врахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї, тоді як зазначалось, Рішенням Конституційного Суду №12-р/2018 від 18.12.2018, дані положення Закону №3551 визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради щодо відновлення нарахування пільг ОСОБА_1 як учаснику війни з 18.03.2019.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача поновити право позивача на 50% знижку на оплату житлової площі комунальних послуг, а також палива та електроенергії без обмежень її норм та без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї з моменту припинення - з 01.01.2019, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, з 01.01.2019 позивач отримує пенсію в розмірі 2519,69 грн, його дружина ОСОБА_3 - 3280,70грн, сукупний дохід складає 5800,39грн, дохід на одну особу 2900,20грн, що перевищує розмір податкової соціальної пільги на одну особу (2690грн).

Оскільки до 18.03.2019 діяла ч.6 ст.14 Закону №3551, відповідач правомірно застосовував Порядок №389, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.382 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням постанови в даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не спростовані та не доведено правомірність своєї бездіяльності щодо відновлення дії пільги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради щодо відновлення з 18.03.2019 нарахування пільг ОСОБА_1 як учаснику війни.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради відновити з 18.03.2019 нарахування пільг ОСОБА_1 як учаснику війни.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.А.Шуляк

Повне судове рішення складене 07 червня 2019 року