Справа № 520/12063/18
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 р. № 520/12063/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Панова М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кравчені Т.І.,

позивача - не прибув,

представника відповідача - Саєнко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 25.10.2018; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 27.11.2018; стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відшкодовану суму за нанесену моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини та підлягають скасуванню.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, відомостей про причину неприбуття у судове засідання через канцелярію суду не надав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивачем було порушень вимоги п. 187.1 ст. 187, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого було занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет, а податкові повідомлення-рішення є правомірними та прийнятими з дотриманням вимог законодавства.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Східному управлінні ГУ ДФС у Харківській області та є платником податку на додану вартість з 01.04.2013.

За результатами своєї діяльності Позивачем до Східного управління ДФС у Харківської області надавалась податкова звітність, зокрема, податкові декларації з податку на додану вартість в електронному вигляді.

На підставі п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України Східним управлінням ГУ ДФС у Харківській області були проведені камеральні перевірки даних, задекларованих ФО-П ОСОБА_1 у податковій звітності з податку на додану вартість за період липень 2018 року, про що складено акт перевірки №2462/20-40-13-09-08/ від 12.09.2018 та за період серпень 2018 року, про що складено акт перевірки №112/20-40-58-06/ від 22.10.2018.

Акт камеральної перевірки №2462/20-40-13-09-08/ від 12.09.2018 було направлено позивачу засобами поштового зв`язку 19.09.2018. Вказана поштова кореспонденція була повернута 23.10.2018 до контролюючого органу з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Отже, вказаний факт спростовує твердження позивача щодо ненаправлення йому контролюючим органом акту перевірки.

Підпунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

В ході проведення камеральних перевірок встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 допущено арифметичну помилку різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

Так, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за липень 2018 року позивачем у рядку 9 декларації визначено суму 7055 грн., у рядку 17 - 0 грн., у рядку 18 - 0 грн.

Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року позивачем у рядку 9 декларації визначено суму 1203 грн., у рядку 17 - 0 грн., у рядку 18 - 0 грн.

Разом з тим, у рядку 18 податкової декларації з податку на додану вартість зазначається позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9-рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до бюджету.

Таким чином, у рядку 18 податкових декларацій з податку на додану вартість за липень 2018 року позивачем повинно бути зазначено - 7055 грн., за 2016 рік - 1203 грн.

Вказане свідчить про порушення позивачем вимог п. 187.1. ст. 187, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет, за липень 2018 року - 7055 грн., серпень - 2018 року - 1203 грн.

За результатами перевірок ГУ ДФС у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.10.2018 № на суму 8818,75 грн. (отримане 19.12.2018) та від 27.11.2018 № на суму 1804,50 грн. (отримане 19.12.2018).

Суд зазначає, що відповідно до ст. 6 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України, основною функцією контролюючих органів є податковий контроль, який в п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.. Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи буж надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язані, і з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягу якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, щ0 підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу III Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №159/28289 передбачено, якщо в результаті розрахунку різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано позитивне значення, то заповнюється рядок 18 декларації. У рядку 18 вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплачується до загального фонду державного бюджету у порядку, визначеному у статті 200 Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з її пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Отже, приймаючи податкові повідомлення-рішення, Головне управління ДФС діяло на підставі та в межах повноважень, визначених Законом.

Таким чином, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12 червня 2019 року.

Суддя М.М.Панов