Справа № Н/879/23/16
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 р.м. Харків
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року по справі № 2035/2а-16/11

за позовом ОСОБА_1

до Служби безпеки України, Голови Служби безпеки України Дріжчаного Ігоря Васильовича

про визнання неправомірним та скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , в травні 2007 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Служби безпеки України, Голови Служби безпеки України Дріжчаного Ігоря Васильовича, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України № 1257-ос від 04 серпня 2006 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, на підставі пункту "є" статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2014 року зазначений позов було задоволено.

Визнано неправомірним і скасовано наказ голови Служби безпеки України Дріжчаного І. В. № 1257-ос від 04 серпня 2006 року, яким на підполковника ОСОБА_1 з посиланням на пункт "є" статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України було накладено дисциплінарне стягнення та звільнено з військової служби за службовою невідповідністю.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2014 року скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2015 року постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року залишено без змін.

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського апеляційного адміністративного суду з заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року за нововиявленими обставинами. В обґрунтування вказаної заяви позивач посилався на правову позицію Верховного Суду України від 08 грудня 2009 року у справі №21-1573во09, щодо моменту втрати чинності та скасуванні індивідуально-правового акту, Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №21-389а13 щодо застосування положень статті 233 Кодексу Законів про працю України у справах про звільнення військовослужбовців із служби, як різновиду держслужби, ст.ст.162, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості правозастування положень норм матеріального права, ст..45, 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якими не визначений строк звернення до суду з позовною заявою про оскарження дисциплінарного стягнення, положень ст.ст.99, 100 КАС України (в редакції на час звернення з позовом до суду), в тому числі на ст.ст.147, 233 КЗпП України.

Зазначені обставини, як зазначав позивач, є нововиявленими обставинами, які існували станом на день прийняття Харківським апеляційний адміністративним судом постанови від 13 травня 2014 року, та могли вплинути на це судове рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 27.06.2018 року, було залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 2035/2а-16/11 за нововиявленими обставинами.

20.12.2016 року позивачем було подано заяву про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 2035/2а-16/11 за нововиявленими обставинами.

Підставою для звернення позивача з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є, як зазначає позивач, істотні обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі на час розгляду справи.

Так, доводи позивача про наявність вказаних підстав для перегляду судового рішення, ґрунтуються на тому, що 01.12.2016 року Вищим адміністративним судом України було прийнято ухвалу, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми, визнання протиправною бездіяльності (справа № 820/3347/16).

Позивач зазначає, що вказаною ухвалою Вищого адміністративного суду України встановлено, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню постанова Верховного Суду України від 06.11.2013 року (справа № 21-389а13), тобто не підлягає застосуванню частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у справах про звільнення працівник може звернутися до суду із заявою в місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки, та відповідно, підлягає застосуванню частина 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції станом на 10 травня 2007 року, згідно з якою строк звернення до адміністративного суду складав один рік з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Також, позивач зазначає, що вказана обставина існувала станом на 13 травня 2014 року та могла вплинути на судове рішення, але про цю обставину на день вирішення справи не було відомо та не могло бути відомо ані позивачу ані Харківському апеляційному адміністративному суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції чинній момент виникнення правовідносин, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Таким чином, істотними для справи обставинами є такі факти і події, які мають юридичне значення для спірних правовідносин. Тобто такі факти вже існували під час розгляду спору в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував справу. При цьому, у разі їх відомості могли вплинути на прийняття рішення та вирішення спору.

Отже, нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення.

Обов`язковими ознаками нововиявлених обставин є їх існування на час розгляду справи, та те, що ці обставини не могли бути відомі на час розгляду справи.

Разом з цим, не є нововиявленими обставинами, такі факти, які виникли або змінилися після прийняття судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що встановлені судовим рішенням обставини можуть бути нововиявленими обставинами лише у тому випадку, коли судове рішення, що переглядається, прийнято на підставі такого рішення і останнє було скасовано.

Таким чином, суд повинен виходити з преюдиційного зв`язку судового рішення щодо якого ставиться питання про перегляд за нововиявленими обставинами та судового рішення, яким заявник обґрунтовує такий перегляд.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2015 року, було встановлено позивач з 1995 року по 10 жовтня 2006 року проходив військову службу в Інституті підготовки слідчих кадрів для СБ України у складі Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого та за своїм правовим статусом перебував на військовій службі Служби безпеки України у складі вищого навчального закладу.

На підставі наказу т.в.о. першого заступника директора Інституту полковника Кучерини С.Є. від 09 червня 2006 року проведено службове розслідування за фактом витоку інформації, яка має гриф обмеження доступу "Для службового користування", за результатами проведення якого 08 липня 2006 року комісія склала висновок, який 17 липня 2006 року затверджений Першим заступником директора Інституту з пропозицією притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності за розголошення ним конфіденціальної інформації, що є власністю держави.

04 серпня 2006 року Головою Служби безпеки України Дріжчаним І. В. видано наказ № 1257-ос, яким на позивача було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, відповідно до пункту "є" статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Підставою для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, було те, що згідно до положень частини четвертої статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункт 72 Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року №1053/2001, пункт 1 частини четвертої статті 105 КАС України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин), оскаржуваний ОСОБА_1 . наказ № 1257-ос від 04 серпня 2006 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, на підставі пункту "є" статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, станом на день звільнення позивача в запас втратив чинність, а тому, підстави для перевірки його та як наслідок визнання протиправним та скасування, відсутні.

Разом з цим суд апеляційної інстанції врахував положення частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) щодо строків звернення до суду з адміністративним позовом та статті 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк. У зв`язку з чим суд дійшов висновку, що строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів з приводу звільнення з військової служби встановлено саме місячний строк.

Виходячи зі змісту вказаного судового рішення, обставини або висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року (справа № 21-389а13), не були підставою для прийняття рішення у спірних правовідносинах. Крім того, судом не було застосовано приписи частина першої статті 233 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, посилання позивача на ухвалу Вищого адміністративного суду України, якою встановлено що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню вказана постанова Верховного Суду України від 06.11.2013 року (справа № 21-389а13), тобто не підлягає застосуванню частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України, та як наслідок у справі повинен був бути застосований строк для звернення до суду з позовом один рік, не стосуються обставин, які були підставою для прийняття постанови про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів зазначає, що заява позивача та викладені ним обставини, що визначаються ним як нововиявлені істотні обставини, за змістом є незгодою з правовими висновками суду апеляційної інстанції, з якими погодився суд касаційної інстанції, стосовно правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

При цьому, позивачем не наведено фактичних даних, які існували під час прийняття судом апеляційної інстанції постанови від 13.05.2014 року та не були відомі і не могли бути відомі під час розгляду справи, які б спростовують факти, які було покладено в основу рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 369 КАС України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 325, 326, 327, 365, 368, 369, КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року по справі № 2035/2а-16/11 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Григоров А.М.

Повний текст ухвали виготовлений 10.06.2019 року.