Справа № 685/650/19
Суддя: Бурлак Г. І.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Код категорії 113070100
Справа № 685/650/19
Провадження № 2-а/685/8/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року смт Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого: Бурлак Г. І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теофіполь справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції СРП №3 Теофіпольського ВнП Красилівського ВП Хмельницького ГУНП Косія Петра Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи його тим, що постановою серії ДПО18№261918 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2019 року його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - за те, що він 23.04.2019 , керуючи автомобілем ВАЗ21144 д.н. НОМЕР_1 по вул Соборній в смт Теофіполі не увімкнув покажчик повороту перед зміною напрямку руху на праву сторону та зупинкою, чим порушив 9.2 (б) ПДР та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. З вказаною постановою він не згідний, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, оскільки перед поворотом на вул Соборну він увімкнув покажчик повороту, однак у зв?язку з тим, що зробив маневр вправо, так як був змушений об`їхати перешкоду на дорозі, глибоке ушкодження асфальтного покриття (дорожню яму). Поліцейський склав відносно нього постанову, при цьому не роз`яснив йому права передбачені законом, не пропонував надати йому пояснення по справі. Крім того, він попросив інспектора надати докази порушення ним ПДР, однак інспектор проігнорував його прохання. Також вважає, що інспектор не повинен був розглядати справу на місці зупинки, а лише за місцем знаходження Теофіпольського ВнП та з попереднім складанням протоколу. Вважає постанову незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, оскільки від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи за їх участі.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів. Відповідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови серії ДПО18№261918 від 23.04.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2019 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - за те, що він 23.04.2019 о 15 год 8 хв, керуючи автомобілем ВАЗ21144 д.н. НОМЕР_1 по вул Соборній в смт Теофіполі не увімкнув покажчик повороту перед зміною напрямку руху на праву сторону та зупинкою, чим порушив 9.2 (б) ПДР та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн

Відповідно до п.п.б п.9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнал світовими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Ч.2 ст.122 КУпАП, передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач подав суду заяву про невизнання позовних вимог та на підтвердження правомірності своїх дій суду відеозапис з місця події, який досліджений в судовому засіданні.

Згідно відеозапису події від 23.04.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ21144 д.н. НОМЕР_1 по вул Соборній в смт Теофіполі, перед здійсненням повороту праворуч, та заїздом на зупинку перед магазином «Каштан» не подав світловий покажчик повороту праворуч, при цьому з відеозапису події чітко видно, що перед здійсненням заїзду на місце зупинки праворуч, водій жодного маневру з метою об?їзду ями на дорозі не здійснив, оскільки ні ям, ні вибоїн в тому місці немає.

Посилання позивача на те, що працівник поліції зобов?язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення у зв?язку з тим, що він оспорив допущене порушення, суд оцінює критично, оскільки відповідно до ч.5 ст 258 КУпрАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Оскільки ст.122 КУпАП стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, то законом не передбачений обов?язок працівника поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Також суд оцінює критично і посилання позивача на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення мала бути винесена не на місці зупинки, а за місцем розташування Теофіпольського ВнП , оскільки рішенням Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015, на яке посилається позивач, встановлено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Оскільки оспорювана постанова винесена відповідно до ст.222 КуПАп працівником Теофіпольського ВнП , юрисдикція якого поширюється на Теофіпольський район, то місце розгляду справи та винесення постанови відповідає вимогам ст. 258, 276 КУпАП.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Виходячи з наведеного, керуючись ст 283 КУпАП, ст.77, 241-245 КАС України, районний суд

ухвалив:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора поліції СРП №3 Теофіпольського ВнП Красилівського ВП Хмельницького ГУНП Косія Петра Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий