Справа № 705/4868/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/4868/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського відділення Управління виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про зобов`язання здійснити перерахунок допомоги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка 06 листопада 2018 року (згідно штампу на конверті) звернулася до суду з позовом у якому просила зобов`язати відповідача Уманське відділення Управління виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області здійснити перерахунок допомоги по вагітності та пологах відповідно до її заяви-розрахунку від 13 лютого 2018 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області дану адміністративну справу передано за предметною підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду, оскільки до предметної юрисдикції останнього належить категорія спорів, які не визначені у ч.1 ст.20 КАС України.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 позовну заяву залишено без руху так як позивачем не подано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та не обґрунтовано поважність пропуску цього строку, як і не надано доказів того, що строк звернення до суду не пропущено.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 позов залишено без розгляду оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до п..2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності учасників процесу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду в силу ч.3 ст.123 КАС України, так як суд не знайшов підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду та беручи до уваги відсутність доказів про поважність причин пропуску звернення до суду з позовними вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Уманського відділення з заявою-розрахунком №1 від 20.04.2017 (вх. №02-1-21-764 від 28.04.2017), в якій просила здійснити фінансування допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності №179909 на суму 13245,12 грн.

Відповідачем перевірено обґрунтованість суми зазначеної у заяві-розрахунку та перевірено факт сплати єдиного соціального внеску за відповідний період, а тому вказана сума була перерахована на спеціальний рахунок для зарахування страхових коштів позивача 10.05.2017, що підтверджується платіжним дорученням №764.

У червні 2017 року позивач знову звернулася до Уманського відділення з заявою-розрахунком №2 від 08.06.2017 (вх. №02-1-21-1004 від 08.06.2017), в якій просила здійснити фінансування суми матеріального забезпечення на підставі листка непрацездатності №418504 в розмірі 1471,68 грн. Платіжним дорученням №996 від 15.06.2017 вказані кошти перераховані на рахунок позивача.

13.03.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою-розрахунком в якій просила здійснити фінансування допомоги по вагітності та пологах у розмірі 14716,80 грн. на підставі тих же листків непрацездатності №179909 та №418504. Разом із заявою- розрахунком ОСОБА_1 подала письмову заяву в якій просила саме відділення здійснити перерахунок вже отриманої позивачем допомоги по вагітності та пологах, посилаючись на те, що у лютому 2018 року нею було самостійно виявлено несплату єдиного соціального внеску за січень 2017 року, в зв`язку з чим ОСОБА_1 здійснено доплату ЄСВ у розмірі 704 грн. з отриманого доходу у розмірі 6400 грн.

04.04.2019 ОСОБА_1 отримала лист відповідача №01-18-266 від 28.03.2018, в якому відповідач зазначив обставини за яких не здійснив фінансування заяви-розрахунку від 13.03.2018.

Не погоджуючись з даним листом позивач звернулася до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, Міністерства соціальної політики України, яке спрямувало звернення позивача до Державної служби України з питань праці, відповідь від якого позивач отримала 13.08.2018.

Статею 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України. Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

В той же час, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, встановлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Як вказує апелянт, на заяву-розрахунок від 13 лютого 2018 року вона одержала від відповідача лист № 01-18-266 від 28 березня 2018 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку матеріального забезпечення по вагітності та пологах. У подальшому дана відповідь була оскаржена до Виконавчої Дирекіїї ФСС України (лист-відповідь ВД ФССУ № 5-14/Д-647з-993 від 10.05.2018 р.).

03 липня 2018 року позивач надіслала звернення до Міністерства соціальне політики України із проханням перевірити правомірність відмови у здійсненні перерахунку допомоги по вагітності та пологах, яке, у свою чергу, спрямувало звернення для розгляду до Державної служби України з питань праці.

13 серпня 2018 року позивач одержала лист-відповідь № Д-599/14-01 від 07 серпня 2018 року Управління Держпраці у Черкаській області та вважає що саме з цієї дати необхідно обраховувати строк звернення до суду, оскільки скориставшись альтернативним способом захисту своїх прав (досудовий порядок вирішення спору) одержала відповідь від 13.08.2018 за результатами здійснення перевірки фактів скарги в порядку державного нагляду. ОСОБА_1 вважає, що у спірному випадку застосуванню підлягає частина 4 ст. 122 КАС України, оскільки вона скористалася правом на досудове вирішення спору.

Частиною 4 ст. 122 КАС України визначено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105 визначено право органів Фонду накладати і стягувати фінансові санкції за порушення вимог цього закону. Згідно з розділом 4 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженої постановою правління Фонду від 22.12.2010р. №29 такі фінансові санкції оформляються у формі рішення, саме таке рішення носить ознаки акту індивідуальної дії, має чіткі строки його виконання та порядок оскарження, зокрема у розділі 7 вказаної Інструкції передбачена можливість досудового порядку вирішення спору, зокрема можливість оскаржити його спочатку до органу Фонду, який виніс рішення протягом 10 календарних днів, а потім до органу Фонду вищого рівня.

Уманським відділенням, відносно позивача не виносилось ніяких рішень, а лише надано письмову відповідь на заяву. Не виносили рішень і Виконавча дирекція Фонду та Державна служба України з питань праці, оскільки такого порядку не передбачено законодавством. Позивачу надано роз`яснення з питань викладених у запитах.

ОСОБА_1 відповідь на запит від Уманського відділення отримала 04 квітня 2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, 04 квітня 2018 позивачу стали відомі обставини за яких відповідач не здійснив фінансування заяви-розрахунку від 13.03.2018р., а відповідно строк звернення до адміністративного суду сплинув 04 жовтня 2018.

Звернення позивача до вищестоячого органу Фонду та Державної служби України з питань праці за роз`ясненнями, не є досудовим вирішенням спору в розумінні ч. 4 ст. 122 КАС України, а відповідно і не може бути підставою для продовження строку на звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки вказана норма має чітку вимогу, про те, що порядок досудового вирішення спору повинен бути визначений законом.

Апелянт у своїй скарзі не посилається на жодну норму законодавства, яка передбачає можливість досудового вирішення спору, у тому порядку який був здійснений нею, а відповідно в спірному випадку строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою визначається саме ч. 2 ст. 122 КАС України.

Вищевикладене в сукупності свідчить, що позивач про своє порушене право дізналася 04.04.2018, отримавши лист відповідача №01-18-266 від 28.03.2018.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при визначенні початку строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Таким чином, днем, коли позивач дізнався про порушення свого права є день отримання листа відповідача №01-18-266 від 28.03.2018, з якого стало відомо про відмову у здійсненні перерахунку.

Ст. 8 КАС України передбачено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Дії учасників процесу мають не лише за формою, а й за змістом відповідати цілям і завданням правосуддя та нормам права, тобто бути добросовісними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі», «МШ «Голуб» проти України»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Не спростовує правомірності висновків суду першої інстанції і постанова Верховного Суду України від 30.01.2018 №210/3915/17 на яку у своїй скарзі посилається позивачка, оскільки у вказаній постанові йдеться про можливість пропуску строку звернення до суду, в разі якщо законом пердбачено право вибору особи порядку оскарження.

За таких обставин, враховуючи процесуальні строки звернення до суду, судом першої інстанції правомірно залишено позов без розгляду.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, ухвала суду першої інстанції у цій справі є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, у відповідності з нормами процесуального права постановив ухвалу про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського відділення Управління виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про зобов`язання здійснити перерахунок допомоги - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 10.06.2019