Справа № 440/4583/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 р.Справа № 440/4583/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бартош Н.С. , Бегунца А.О. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спільного Українсько-Американського товариства з обмеженою відповідальністю "Мілана" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 (повний текст складено 18.01.2019, головуючий суддя І інстанції Єресько Л.О., м.Полтава) по справі № 440/4583/18 за позовом Спільного Українсько-Американського товариства з обмеженою відповідальністю "Мілана" до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2018 року позивач Спільне Українсько - Американське товариство з обмеженою відповідальністю "Мілана" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - ГУ ДСФ у Полтавській області), в якому просило:

- скасувати рішення Комісії ГУ ДФС у Полтавській області, яка діє у складі ГУ ДФС у Полтавській області та приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 08.06.2018 № 771513/14340001;

- зобов`язати ГУ ДФС у Полтавській області зареєструвати податкову накладну в ЄРПН від 13.11.2017 № 91.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 повернуто позовну заяву Спільного Українсько-Американського товариства з обмеженою відповідальністю "Мілана".

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою прийняти позов та відкрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги мотивовано порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки положеннями чинного Кодексу адміністративного судочинства України не визначено поняття "досудове врегулювання спору". Подання позивачем скарги в порядку адміністративного оскарження на спірне рішення у відповідності до ст. 56 Податкового кодексу України не може вважатися досудовим врегулюванням спору, а лише правом платника податків на оскарження рішень, дій, бездіяльності податкового органу, передбаченим законом.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено на законності та обгрунтованості ухвали суду першої інстанції.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Комісії ГУ ДФС у Полтавській області, яка діє у складі ГУ ДФС у Полтавській області та приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 08.06.2018 № 771513/14340001 відмовлено у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 13.11.2017 № 91.

Не погодившись із даним рішенням, Спільне Українсько - Американське товариство з обмеженою відповідальністю "Мілана" 13.06.2018 в адміністративному порядку подано скарги до ГУ ДФС у Полтавській області на рішення Комісії ГУ ДФС у Полтавській області від 08.06.2018 № 771513/14340001.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 13.06.2018 № 13803/14340001 зазначена скарга залишена без задоволення, про що 22.06.2018 повідомлено скаржнику.

При цьому, скарга позивача та рішення за наслідками їх розгляду направлялися електронним шляхом і позивач не заперечує, що він вищевказане рішення отримав своєчасно.

Водночас, позовну заяву подано через канцелярію суду першої інстанції 19.12.2018, що підтверджується відбитком штампу реєстрації вхідної кореспонденції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків встановлено строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду письмового обґрунтування дотримання строків звернення до суду із даним позовом і доказів цього з урахуванням вимог ст. 123 та ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України або заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих підстав для цього строку.

14.01.2019 Спільним Українсько-Американським товариством з обмеженою відповідальністю "Мілана" через канцелярію суду подано обґрунтування дотримання строків звернення до суду, де позивач зазначає, що не вважає строк звернення до суду пропущеним, оскільки, звертаючись 19.12.2018 до суду з даним позовом, керувався приписами ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України та вважав, що шестимісячний строк звернення до суду не пропущено.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду понад встановлений тримісячний строк без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, оскільки скористався досудовим порядком вирішення спору, а заява про поновлення строку звернення до суду позивачем не подана. Також суд відмітив, що позивачем не надавалися докази поважності причин, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду з даним позовом у встановлений ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк. Матеріали справи також не містять таких доказів, а тому відсутні підстави для визнання причин пропуску звернення до суду поважними.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень.

Отже, Кодекс передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, ч. 4 ст. 122 КАС України.

Нормою, що регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень є приписи пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, відповідно до якого, - з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді <…> рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Положеннями ст. 102 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено строк давності - 1095 днів для нарахування грошових зобов`язань платнику податків.

За таких обставин строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

У той же час, відповідно до п. 56.19 ст. 56 ПК України у разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобовязання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження, відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Тобто, вказаний пункт регулює ті самі правовідносини, що й пункт 56.18 цієї ж статті. Таким чином, два зазначені приписи Податкового кодексу України по-різному регулюють ті самі правовідносини і при цьому суперечать один одному.

На підставі цього, колегія суддів зазначає, що в межах спірних правовідносин слід керуватися п. 56.21 ст. 56 ПК України, яким встановлено, що у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

З аналізу наведених вище норм ПК України вбачається, що при прийнятті позовної заяви від платників податків про оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючого органу, суд повинен вирішувати питання на користь платника податків і застосовувати пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, який передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів), ніж пункт 56.19 цієї ж статті.

Строк звернення до суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, як це передбачено пунктом 56.18 статті 56 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2019 р. по справі № 813/4921/17 (провадження № К/9901/48212/18).

Враховуючи те, що приписи ст. 56 ПК України є положеннями, які регулюють питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправними та скасування рішень органів ДФС, в тому числі і рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, строк на оскарження такого рішення становить 1095 днів, з моменту отримання відповідного рішення.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вказане, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції у відповідності до вимог ст.320 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Разом з тим, щодо інших вимог апеляційної скарги позивача, окрім скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 по справі № 440/4583/18, колегія суддів звертає увагу, що питання стосовно прийняття позовної заяви та відкриття провадження по справі відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України належить до повноважень суду першої інстанції, з огляду на що, в даній частині вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного Українсько-Американського товариства з обмеженою відповідальністю "Мілана" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 по справі № 440/4583/18 - задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 по справі № 440/4583/18 - скасувати.

Справу № 440/4583/18 за позовом Спільного Українсько-Американського товариства з обмеженою відповідальністю "Мілана" до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.О. Бегунц