Справа № 370/2759/18
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року № 370/2759/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Макарівської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльності,

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Макарівського районного суду Київської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) до Макарівської районної державної адміністрації Київської області (далі відповідач або Макарівська РДА Київської області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Макарівської районної державної адміністрації Київської області щодо невжиття заходів державного контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів за результатами розгляду заяви від 10 липня 2018 року про проведення перевірки дотримання законодавства у сфері благоустрою власником земельної ділянки № НОМЕР_1 у садівницькому товаристві «Лісова поляна» на території Колонщинської сільської ради Макарівського району при спорудженні бетонної огорожі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником земельної ділянки № НОМЕР_2 , яка розташована у садівницькому товаристві «Лісова поляна» на території Колонщинської сільської ради Макарівського району. В січні 2018 року на межі між його земельною ділянкою та земельною ділянкою № НОМЕР_1 (межа А до Б), власником якої є ОСОБА_2 , розпочато, без згоди позивача та без наявності відповідної дозвільної документації, будівельні роботи зі спорудження бетонної огорожі висотою 3 м., яка є глухою, затіняє територію його земельної ділянки, внаслідок чого не забезпечується її провітрювання та необхідна інсоляція рослин.

Вважаючи, що дії власника суміжної земельної ділянки є незаконними та такими, що порушують вимоги законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, ОСОБА_1 звернувся 10 липня 2018 року до Макарівської районної державної адміністрації із заявою про проведення перевірки дотримання законодавства у сфері благоустрою при спорудженні вищевказаного об`єкта. 10 серпня 2018 року позивач отримав відповідь Макарівської РДА за № К.555.2, згідно якої йому фактично відмовлено у проведенні відповідної позапланової перевірки. Відмова мотивована тим, що земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, у зв?язку з чим вказане питання регулюється Главою 17 Земельного кодексу України.

На думку позивача, дана відмова суперечить вимогам законодавства. Так, статтею 39 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється місцевими державними адміністраціями. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за додержанням правил благоустрою. Для реалізації наданих повноважень вони, зокрема, мають право проводити відповідні перевірки.

Виходячи з аналізу зазначених вище законодавчих норм Макарівська районна державна адміністрація є уповноваженим суб`єктом здійснення заходів державного контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території Макарівського району, до якої належить і земельна ділянка позивача.

Таким чином, відповідачем за наявності достатніх правових підстав, не вжито заходів державного контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів, за результатами заяви позивача про проведення відповідної перевірки, чим допущено бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 3 жовтня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №370/2759/18 за позовом ОСОБА_1 до Макарівської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльності.

19 жовтня 2018 року від представника відповідача через службу діловодства Макарівського районного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Стверджує, що у Макарівської районної державної адміністрації відсутні повноваження щодо проведення позапланових перевірок дотримання законодавства власниками земельних ділянок приватної власності при встановленні огорож, оскільки відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року справу передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду за підсудністю.

2 листопада 2018 року позивачем через службу діловодства Макарівського районного суду Київської області було подано відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 зазначив, що заперечення відповідача, викладені в відзиві на позовну заяву є необґрунтованими, не спростовують фактичних обставин позову та аргументів, наведених в ньому. Стверджував, що відповідно до положень ст. 39 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється виключно місцевими державними адміністраціями. Які здійснюють на відповідних територіях державний контроль за додержання правил благоустрою (п.6 ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації»).

18 лютого 2019 року адміністративна справа № 370/2759/18 передана на розгляд судді Горобцовій Я.В. згідно розподілу справ автоматизованою системою діловодства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року прийнято до провадження адміністративну справу № 370/2759/18 та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про прийняття адміністративної справи до провадження подати до суду заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів.

20.03.2019 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду документів.

Згідно із ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За приписами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 0,1121 га, з цільовим призначенням ведення садівництва, яка розташована на території Колонщинської сільської ради, с/т «Лісова поляна», що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 , зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00 (а.с.15-16).

Належна позивачу земельна ділянка межує із земельною ділянкою № НОМЕР_1 (межа ОСОБА_3 до Б), власником якої є ОСОБА_2 (а.с. 16)

10 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Макарівської районної державної адміністрації Київської області про здійснення заходів державного контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів шляхом проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері благоустрою власником земельної ділянки № 101 ОСОБА_2 при спорудженні бетонної огорожі на межі з ділянкою № 100, у садівницькому товаристві «Лісова поляна» на території Колонщинської сільської ради Макарівського району. Просив, в разі підтвердження під час позапланової перевірки викладених у зверненні фактів, вжити передбачених законодавством заходів, з метою зупинення вказаних робіт та (або) знесення самочинно збудованого об`єкта (а.с. 8-9).

Розглянувши вищевказане звернення, Макарівська районна державна адміністрація Київської області листом № К. 555.2 від 10 серпня 2018 року повідомила ОСОБА_1 , що правила благоустрою території населеного пункту не можуть передбачати обов`язок фізичних і юридичних осіб отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи. Згідно державного акта, земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, у зв?язку з чим дане питання регулюється Главою 17 Земельного кодексу України (а.с. 7).

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України розглянувши звернення ОСОБА_1 від 1 лютого 2018 року щодо нормативних вимог до встановлення огорожі приватного домогосподарства роз`яснило, що порушене питання регламентовано: пунктами 3.19* та 3.25 державних будівельних норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень», національним стандартом України ДСТУ-Н Б В.2.6-188:2013 «Настанова з проектування огорож майданчиків і ділянок підприємств, будинків і споруд (наказ Міністерства від 14.01.2014 № 4), розроблений відповідно до будівельних норм СН 441-72* «Вказівки по проектуванню огорож майданчиків і ділянок підприємств, будівель і споруд», пунктом 6.7 державних будівельних норм ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій».

Згідно з пунктом 6.7 державних будівельних норм ДБН Б.2.2-5:2011 дозволено проектувати огорожі як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. Висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій.

Разом з нормами містобудівного законодавства щодо встановлення огорожі земельних ділянок, також застосовують положення статтей 103, 106, 108 Земельного кодексу України (Лист від 19.02.2018 №8/14.3-137-18 (а.с. 10).

Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області в межах наданих повноважень розглянув звернення ОСОБА_1 стосовно влаштування паркану в СТ «Лісова поляна» на території Колонщинської сільської ради Макарівського району та повідомив листом від 04.06.2018 №10/10-29/0406/0602, що відповідно до Державних будівельних норм 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» поверхність забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюється місцевими правилами забудови.

У разі відсутності таких правил, питання огорожі ділянок залишається неврегульованим, внаслідок чого можуть виникати конфлікти з питань влаштування огорож, їх конструкції тощо. Для розв`язання зазначених питань застосовується положення Земельного кодексу України (а.с.11).

Згідно висновку інспектора СРПП № 1 Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області від 06.02.2018, в період з 23 січня 2018 року по 6 лютого 2018 року проведено перевірку по повідомленню від ОСОБА_1 про те, що його сусід по земельній ділянці будує паркан без його узгодження. В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_2 узгодив погодження на будівництво бетонного паркана з головою кооперативу, а документи на будівництво знаходяться на етапі розробки. Громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рекомендовано звернутися до суду для вирішення цивільно-правових відносин (а.с. 13-14).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначено Законом України «Про місцеві державні адміністрації».

Згідно ст. 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня.

Відповідно до п. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право проводити перевірки стану додержання Конституції України та законів України, інших актів законодавства органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами, керівниками підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і підпорядкування по напрямах, визначених статтею 16 цього Закону.

Разом з тим, дана норма не передбачає право проведення перевірок земельних ділянок, які знаходяться в приватній власності.

Статтею 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (далі Закон 2807-ІV) визначено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно ст. 34 Закону 2807-ІV правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Правила не можуть передбачати обов`язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Система благоустрою населених пунктів включає здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону 2807-ІV).

За положеннями ст. 39 Закону 2807-ІV державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється місцевими державними адміністраціями.

Під державним контролем розуміється організація та здійснення державного нагляду за дотриманням вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 9 Закону 2807-ІV до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері благоустрою населених пунктів належить:

1) забезпечення реалізації державної політики у цій сфері;

2) участь у розробленні і виконанні державних і регіональних

програм благоустрою населених пунктів;

3) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;

4) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу «Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку».

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладені положення законодавства, у Макарівської районної державної адміністрації Київської області відсутні повноваження щодо проведення позапланових перевірок дотримання вимог ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» власниками земельних ділянок приватної власності.

Безпосереднє проведення перевірок території відноситься до самоврядного контролю за станом благоустрою, який згідно ч. 1 ст. 40 Закону 2807-ІV здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Разом з тим, Закон України «Про благоустрій населених пунктів» визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів та спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, тобто розповсюджується на земельні ділянки у межах населеного пункту.

Як вбачається з державного акту на право власності виданого на ім?я ОСОБА_1 , його земельна ділянка розташована на території Колонщинської сільської ради, с/т «Лісова Поляна», тобто за межами населеного пункту.

Земельна ділянка, на якій розміщена огорожа, являється приватною власністю, а не комунальною чи державною власністю, що є підконтрольною відповідачу, тобто не є елементом благоустрою.

Порушене позивачем питання регламентовано пунктами 3.19* та 3.25 державних будівельних норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень», національним стандартом України ДСТУ-Н Б В.2.6-188:2013 «Настанова з проектування огорож майданчиків і ділянок підприємств, будинків і споруд (наказ Міністерства від 14.01.2014 № 4), розроблений відповідно до будівельних норм СН 441-72* «Вказівки по проектуванню огорож майданчиків і ділянок підприємств, будівель і споруд», пунктом 6.7 державних будівельних норм ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій».

Поряд з нормами містобудівного законодавства щодо встановлення огорожі земельних ділянок до даних правовідносин також безпосередньо застосовуються положення статтей 103, 106 та 108 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011 року № 553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право: у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:

- усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

- зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області - територіальний орган Державної архітектурно-будівельної інспекції України утворений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року № 150 та діє на території Київської області.

Таким чином, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області наділений відповідними повноваженнями щодо здійснення державно-будівельного контролю в межах Київської області.

Тобто, позивач для вирішення даного питання звернувся до органу до повноважень якого не входить проведення вищевказаної перевірки.

У зв?язку з чим, судом не встановлено порушень Макарівською районною державною адміністрацією вимог закону.

Більш того, позивач не позбавлений права звернення до суду для врегулювання цивільно-правових відносин між ним та ОСОБА_2 , оскільки порушене питання регулюється Главою 17 Земельного кодексу України "Добросусідство".

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вимогами ч. 3 ст. 242 КАС України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Під порушенням прав і свобод фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин слід розуміти негативні наслідки, що були спричинені рішенням, діями чи бездіяльністю органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Під час розгляду справи судом не встановлено бездіяльності відповідача, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Макарівської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльності відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я.В. Горобцова