Справа № 420/5374/18     
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5374/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Аракелян М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про стягнення виконавчого збору" у виконавчому провадженні №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області у справі №2-2317-11,-

ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій позивач просив суд:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про відкриття виконавчого провадження" №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 21 березня 2012 року у справі №2-2317-11;

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про стягнення виконавчого збору" у виконавчому провадженні №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 21 березня 2012 року у справі №2-2317-11;

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про арешт майна боржника" у виконавчому провадженні №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 21 березня 2012 року у справі №2-2317-11.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року позовна заява у даній справі була залишена без руху.

26.10.2018 року за вх..№32050/18 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року було продовжено строк на усунення недоліків.

07.11.2018 року за вх..№39547/18 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою суду від 31.10.2018 року.

12.11.2018 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов.

Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ. Судове засідання для розгляду справи призначено на 21.11.2018 року.

20.11.2018 року за вх.№ЕП/6663/18 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач наголошує, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься згідно ст.27 Закону одночасно із відкриттям виконавчого провадження та розмір виконавчого збору визначається згідно ч.2 ст.27 Закону.

20.11.2018 року за вх..№35527/18 від представника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» надійшло клопотання про залучення Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року замінено неналежного відповідача у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на належного - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк».

Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи №420/5374/18 та призначено судове засідання на 03.12.2018 року.

Крім цього, у судовому засіданні 21.11.2018 року судом зобов`язано позивача надати до суду обґрунтування правових підстав об`єднання вимог.

26.11.2018 року за вх..№36218/18 від представника позивача надійшла заява про обґрунтування правових підстав об`єднання вимог.

27.11.2018 року за вх..№ЕП/6856/18 від представника третьої особи надійшло клопотання про направлення йому копії матеріалів судової справи.

03.12.2018 року за вх..№37146/18 від представника третьої особи надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання протиправними та скасування постанов залишено без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019р. ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року скасовано. Провадження у справі щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про відкриття виконавчого провадження" №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 21 березня 2012 року у справі №2-2317-11 та визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про арешт майна боржника" у виконавчому провадженні №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 21 березня 2012 року у справі №2-2317-11 - закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд зазначених позовних вимог віднесено до юрисдикції цивільного судочинства.

Справу в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про стягнення виконавчого збору" у виконавчому провадженні №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 21 березня 2012 року у справі №2-2317-11 - передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

17.05.2019 року справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду, а 21.05.2019 року передана для продовження розгляду судді М.М. Аракелян.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року призначено справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про стягнення виконавчого збору" у виконавчому провадженні №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області у справі №2-2317-11 до судового розгляду на 06.06.2019 р.

05.06.2019 року за вх..№ 20298/19 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстрой сервіс» надійшла заява про заміну третьої особи її правонаступником. Розгляд зазначеної заяви представник Товариства просив проводити за його відсутності.

06.06.2019 року за вх..№ЕП/4222/19 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстрой сервіс» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника Товариства.

У судове засідання, призначене на 06.06.2019 року, сторони не з`явились, проте судом сповіщались належним чином та завчасно. Від позивача надійшла заява від 06.06.2019 року за вх..№20418/19, згідно якої він просив задовольнити клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстрой сервіс» про заміну третьої особи її правонаступником, а справу розглянути в порядку письмового провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року у задоволенні заяви про заміну третьої особи її правонаступником представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстрой сервіс» відмовлено.

У матеріалах справи містяться докази належного сповіщення відповідача про дату, час та місце судового засідання засобами поштового зв`язку (а.с.214).

Згідно ч.9 ст.205 КАСУ якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з положень ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті не перешкоджає розгляду справи, визначеної ст.287 КАС України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.03.2012 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ФФС», про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В рахунок часткового відшкодування заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ФФС» за укладеним ним з Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк «Київ» Генеральним договором № 005/10 про здійснення кредитування для фінансування будівельних робіт по житловому комплексу в розмірі 127509426,84 гривень, що складається з:

- заборгованості з залишку заборгованості за кредитом у розмірі 15750 000,00 гривень

- поточної заборгованості за кредитом у розмірі 74250000, 00 гривень

- простроченої заборгованості по процентам у розмірі 32429 413,99 гривень

- поточної заборгованості по відсоткам у розмірі 1875000, 00 гривень

- нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 556923, 61 гривень

- нарахованої пені за несвоєчасну сплату процентів за кредитом у розмірі 2648089, 24 гривень,

звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 01 березня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Фольгіною А.В. та зареєстрований у реєстрі за реєстровим № 264, а саме на належну ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 , виданого відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області згідно з розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 29 вересня 2008 №1402 та зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №18 від 03 жовтня 2008 року, земельну ділянку загальною площею 1,84 га., яка розташована на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив № 12 , ділянка № 243/2 , кадастровий номер НОМЕР_4 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності на час продажу (а.с. 35-37).

Постановою ВП №33130957 від 25.05.2012 року відкрито виконавче провадження за фактом виконання зазначеного рішення суду (а.с. 28-29), а також 04.10.2016 винесено Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12 750 942, 68 грн. (а.с. 30-31).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року у справі №815/5894/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а саме: постанови від 04.10.2016 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 12750942,68 грн., що була винесена головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. , задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадого І.С. від 04.10.2016 року про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12750942,68 грн. у виконавчому провадженні ВП № 33130957 (а.с. 38-45).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 року у справі №815/5894/16 Постанову від 01.11.2017 року залишено без змін (а.с. 46-51).

Після проведення виконавчих дій провадження було завершено, а виконавчий лист 02.05.2018 року було повернуто стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст. 37 (відмова стягувача від майна боржника) (а.с.26-27).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року, відкрито виконавче провадження №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 21 березня 2012 року у справі №2-2317-11 про відшкодування частини заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ФФС'(Позичальник) за укладеним ним з Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк "Київ" Генеральним договором № 005/10 про здійснення кредитування для фінансування будівельних робіт по житловому комплексу в розмірі 127 509 426,84 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 01 березня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Фольгіною А.В. та зареєстрований у реєстрі за реєстровим № 264, а саме: на належну ОСОБА_1 (Майновий поручитель) на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 , земельну ділянку загальною площею 1,84 га., яка розташована на території Прилиманської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, масив № 12 , ділянка № 243/2 , кадастровий номер НОМЕР_4 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності на час продажу (а.с. 14-16).

Головним державним виконавцем Назаровцем А.Т. 19.09.2018 року також винесено наступні Постанови:

Постанова про стягнення виконавчого збору (а.с. 19-20);

Постанова про арешт майна боржника (а.с. 21-22).

Зокрема, Постановою про стягнення виконавчого збору від 19.09.2018 року стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 12750942,68 грн.

З приводу протиправності зазначеної Постанови позивач і звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Наразі в межах адміністративної справи №420/5374/18 суд розглядає позовну вимогу про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про стягнення виконавчого збору" у виконавчому провадженні №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 21 березня 2012 року у справі №2-2317-11 згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019р. у даній справі.

Відповідно до ст.8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Положеннями ст.. 27 Закону встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно ч.ч.4,9 ст.27 Закону державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування. Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно ст.51 Закону для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Представник позивача в обґрунтування заявленої вимоги зазначав, що до момента реалізації майна, яке знаходиться у заставі, у державного виконавця відсутні будь-які підстави для стягнення виконавчого збору, тим паче у розмірі, розрахованому із боргу, визначеного за рішенням суду від 21.03.2012 року. Представник позивача також акцентує увагу на тому, що відповідачем ігноруються зауваження, визначені судом у Постанові Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року у справі №815/5894/16, зокрема стосовно того, що предметом розгляду справи Овідіопольським районним судом Одеської області було звернення стягнення на предмет іпотеки, а не на стягнення конкретної суми, від якої розраховуються 10 відсотків виконавчого збору.

Представник відповідача, в свою чергу, наголошував на дотриманні відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови порядку її винесення, зокрема, посилаючись на положення ст..27 Закону України «Про виконавче провадження» та положень Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 року. Так, представник відповідача наголошує, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Оскільки державним виконавцем повністю дотримано вимоги порядку винесення постанови, відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувану постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 19.09.2018 року, було прийнято в межах вчинення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості в розмірі 127509426, 84 грн. та відповідно застосовано ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», в частині, що передбачає стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Суд наголошує, що предметом розгляду цивільної справи № 2-2317/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФФС», було звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 .

У виконавчому листі, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, викладена резолютивна частина рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 березня 2012 року, а саме: в рахунок часткового відшкодування заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ФФС» за укладеним ним з Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк «Київ» Генеральним договором № 005/10 про здійснення кредитування для фінансування будівельних робіт по житловому комплексу в розмірі 127509426,84 гривень, що складається з: заборгованості з залишку заборгованості за кредитом у розмірі 15 750 000,00 гривень; поточної заборгованості за кредитом у розмірі 74 250000,00 гривень; простроченої заборгованості по процентам у розмірі 32429413, 99 гривень; поточної заборгованості по відсоткам у розмірі 1875000, 00 гривень; нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 556923,61 гривень; нарахованої пені за несвоєчасну сплату процентів за кредитом у розмірі 2648089, 24 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 01 березня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Фольгіною А.В. та зареєстрований у реєстрі за реєстровим № 264, а саме на належну ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 , виданого відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області згідно з розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 29 вересня 2008 №1402 та зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №18 від 03 жовтня 2008 року, земельну ділянку загальною площею 1,84 га., яка розташована на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив № 12 , ділянка № 243/2 , кадастровий номер НОМЕР_4 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності на час продажу.

Суд зазначає, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2317/11 виданого 19.04.2012 року Овідіопольського районного суду Одеської області стосується звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», статтею 39 якого, зокрема визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суд зазначає, що під час розгляду справи, позивач наголошує на протиправності визначення розміру виконавчого збору від суми заборгованості ТОВ «ФФС».

Положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір.

Стягнення конкретних сум виконавчого збору можливе лише після визначення вартості майна, яке підлягає реалізації, що державним виконавцем було повністю проігноровано. Такі дії, на думку суду, не відповідають ані процесуальним нормам, встановленим для виконання зазначеної категорії рішень, ані загальним принципам виконавчого провадження, встановленим ст.2 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.7 ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Положення ЗУ «Про іпотеку» в оскаржуваній постанові від 19.09.2018р. не були враховані, зокрема не враховані норми ст.ст.46,47 ЗУ «Про іпотеку», адже стягнення виконавчого збору відбувається з урахуванням ЗУ «Про іпотеку».

З цієї підстави суд дійшов висновку, що постановою від 19.09.2018р. визначено розмір такого збору, який не відповідає положенням рішення, на виконання якого Постанову винесено. За таких обставин, Постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про стягнення виконавчого збору" у виконавчому провадженні №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 21 березня 2012 року у справі №2-2317-11, є протиправною та підлягає скасуванню за позовом ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні, права якого порушуються цією постановою у зв`язку із неправильним та передчасним визначенням розміру виконавчого збору від суми заборгованості ТОВ «ФФС» перед ПАТ «АБ «Укргазбанк», без урахування норм ЗУ «Про іпотеку».

Аналогічне тлумачення було надано судом у Постанові від 01.11.2017 року у справі №815/5894/16, яка набрала законної сили 20.03.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч.2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідачем не доведено та не обґрунтовано дотримання державним виконавцем вимог ч.7 ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження» при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору 19.08.2018р., його аргументи не переважають позицію позивача, наведену у позовній заяві.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 10219,6грн., у тому числі 8810 грн. за позовну заяву з вимогою майнового характеру про визнання протиправною та скасування Постанови від 19.09.2018 року "Про стягнення виконавчого збору", а також 1409,6 грн. за дві вимоги немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України ОСОБА_1 . відшкодовується за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту ДВС Міністерства юстиції України 8810грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви про скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Керуючись ст.ст. 139, 205, 241-246, 250, 255, 287 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001; ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 19.09.2018 року "Про стягнення виконавчого збору" у виконавчому провадженні №57248338, з виконання виконавчого листа №2-2317/11, виданого 19.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області у справі №2-2317-11.

Стягнути з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 8810(вісім тисяч вісімсот десять)грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.287 ч.6, ст.293 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян