Справа № 560/4537/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4537/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

10 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької міської ради, в якому просила:

- визнати протиправними дії та скасувати відмову Хмельницької міської ради, оформлену листом №В-30353-18 від 17 грудня 2018 року, у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва на території міста Хмельницького;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва на території міста Хмельницького з метою передачі її у власність, відповідно до Земельного кодексу України, розглянути повторно заяву та дати на неї відповідь у продовж місця після набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 16 листопада 2018 року звернулася до Хмельницької міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва на території міста Хмельницького з метою отримання її у власність. 17 грудня 2018 року отримала лист від Хмельницької міської ради № В-30353-18, яким відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки Генеральним планом м.Хмельницького земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва не передбачені, а вказана у заяві ділянка знаходиться в прибережній захисній смузі. Позивачка вказала, що у відмові, викладеній у листі від 17.12.2018 № В-30353-18, щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність відсутнє посилання на підстави, передбачені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, що мають значення для справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах доказам, внаслідок чого суд ухвалив необґрунтоване та незаконне рішення. Позивач вказує, що орган, який видав відмову у формі листа є прямо підпорядкований відповідачу, який уповноважує його на такі дії, а тому Хмельницька міська рада є належним відповідачем у справі.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16.11.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до міського голови із заявою, в якій просила надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва на території м. Хмельницького. До заяви позивач додала копію паспорта, ідентифікаційного номера, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Листом від 17.12.2018 року № В-30353-18 виконавчий комітет Хмельницької міської ради відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки посилаючись на статтю 61 Земельного кодексу України, оскільки Генеральним планом м.Хмельницького, затвердженим рішенням 19-ої сесії Хмельницької міської ради від 06.08.2008р. №4, на території м.Хмельницького земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва не передбачені, зазначена у зверненні земельна ділянка, відповідно до Плану зонування території міста Хмельницького, затвердженого рішенням 5-ої сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011р. №25, знаходиться в зоні зелених насаджень загального користування (Р-2), у якій будівництво житлових, садових та дачних будинків, ведення особистого селянського господарства та садівництва не належить до переважних та дозволених видів забудови. Використання земельних ділянок або нерухомості, які відсутні у списках переважних, дозволених або допустимих видів забудови земельних ділянок в межах зон, є недозволеними для відповідної функціонально-правової зони та не можуть бути дозволені.

Позивач, не погоджуючись з вказаною відмовою, звернулась до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що рішення щодо відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва в порядку статті 46 закону України "Про місцеве самоврядування" міська рада не приймала, вимоги до міської ради заявлені безпідставно. Позивач обрав не вірний спосіб захисту звернувшись до суду з позов до Хмельницької міської ради.

Вирішуючи дану справу в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти до висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Щодо доводів позивача, що Хмельницька міська рада є належним відповідачем у справі, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Тож, з аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається, що органи місцевого самоврядування здійснюють управління і самостійно вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Таким чином, розгляд заяви позивача, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва належить до компетенції Хмельницької міської ради.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

До делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин, належить, у тому числі, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ст.10 та пп.5 п.б ч.1 ст.33 «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Отже, рішення за результатами розгляду земельного спору приймається на пленарному засіданні сесією відповідної ради. Також, вказане повноваження може делегуватися виконавчому органу ради, при цьому приймається відповідне рішення, у якому обов`язково зазначається цей орган та встановлюється порядок розгляду спорів.

За змістом частини першої і другої статті 59 Закону №280/97-ВР рада, в межах своїх повноважень, приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на викладене, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

Крім того, ч.ч.7-9 ст.118 ЗК України передбачено, що будь-яка передача земельних ділянок у власність відбувається у такі етапи:

- на першому етапі орган місцевого самоврядування приймає рішення про передачу земельної ділянки певної площі (яка може бути і орієнтовною);

- на другому етапі виготовляється проект землеустрою, під час чого проводиться фактичний обмір земельної ділянки, встановлюються наявні обмеження для її використання тощо, проект землеустрою проходить необхідні погодження, а при необхідності - державну експертизу землевпорядної документації;

- лише на третьому етапі відповідний орган місцевого самоврядування приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Виходячи з повноважень міського голови, визначених ч.2 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та положень ч.1 ст.15 Закону України "Про звернення громадян" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати звернення, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до п.8 ч.4 ст.42 Закону міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 16.11.2018 року була адресована саме міському голові Симчишину О.С.

Отримавши вказану заяву міський голова не вніс на розгляд сесії питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва.

Рішення за результатами розгляду заяви від 16 листопада 2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва на території міста Хмельницького в порядку статті 46 закону України "Про місцеве самоврядування" міська рада не приймала.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України, право на судовий захист, передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, якщо заявлене порушення було обґрунтованим.

На підставі викладеного та з урахуванням приписів статей 2, 6, 171 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Матеріали справи свідчать, що міський голови, замість скликати сесію ради для розгляду земельного питання, доручив розглянути заяву позивачки заступнику міського голови, який одноособово надав відповідь по суті звернення, яка не відповідає особливостям розгляду таких звернень, визначених ч.1 ст.118 ЗК України, тобто не відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, міським головою порушено порядок розгляду заяви позивачки, оскільки остання не розглядалася на пленарному засіданні сесії і, як наслідок, уповноваженим органом не приймалось рішення по суті заяви ОСОБА_1 . Фактично заява позивача, яка була подана в порядку ЗК України, розглянута в порядку Закону України "Про звернення громадян". Все це вказує на бездіяльність міського голови щодо не розгляду клопотання позивача в порядку, передбаченому ЗК України і Законом №280/97-ВР.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховного Судом у постанові від 31.01.2018 по справі К/9901/1141/18 (802/2678/15-а), відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи, що ні судом першої інстанції, ні колегією суддів в ході апеляційного перегляду справи, не встановлено порушення прав позивача саме Хмельницькою міською радою, то вказані обставини є достатньою підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позові.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянтів не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 червня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.