Справа № 661/1037/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 р.м. ОдесаСправа № 661/1037/19
Головуючий в 1 інстанції: Ведяшкіна Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Коваля М.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Асауленка Максима Сергійовича на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 5 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Асауленка Максима Сергійовича про визнання неправомірними дій, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Асауленка Максима Сергійовича та скасувати постанову Серії НК №976584 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки поліцейського про порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме порушення правил проїзду перехрестя, не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами. Разом з цим, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції грубо порушено правила щодо належного та всебічного її розгляду, у тому числі, не зафіксовано виявлене правопорушення відповідним протоколом, не забезпечено позивача можливістю скористатись правовою допомогою. Зазначені обставини свідчать про неправомірність рішення відповідача, його необґрунтованість та наявність безумовних підстав для його скасування.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 5 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправними дії інспектора поліції другого батальйону другої роти поліції м. Миколаєва Асауленка Максима Сергійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП. Скасував постанову серії НК №976584 від 17.02.2019 року інспектора поліції другого батальйону другої роти поліції м. Миколаєва Асауленка Максима Сергійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрив на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі інспектор поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Асауленко Максим Сергійович, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено докази, за якими підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюються спірні правовідносини, щодо відсутності у поліцейського обов`язку складати протокол під час виявлення правопорушення у сфері дорожнього руху. Зазначені обставини свідчать про необґрунтованість висновків суду про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та телефонограмою, однак в судове засідання вони не з`явились, з огляду на достатність доказів для вирішення справи за наявними матеріалами, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.02.2019 року інспектором поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Асауленко Максимом Сергійовичем винесено постанову Серії НК №976584 про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 425 грн.

Підставою для накладення адміністративного стягнення стало те, що позивач 17.02.2019 року, керуючи транспортним засобом «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя по вул. Садова, не зупинився на дорожній розмітці 1.12 та продовжив рух на червоний сигнал додаткового на виїзді світлофора, чим порушив п.п. 16.8 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її безпідставність, необґрунтованість і невідповідність чинному законодавству, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем в судовому засіданні не спростовані та на вимогу ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено належними і допустимими доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП (протоколом про адміністративне правопорушення), правомірності прийнятого ним рішення (постанови), у зв`язку із чим адміністративний позов підлягає задоволенню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, проте такими, що не у повній мірі відповідають норма матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Так, відповідно до п. 8.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із п. 16.8 Правил від 10.10.2001 року №1306 водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, порушення правил проїзду перехресть тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Водночас, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені положення кореспондуються із приписами ст. 72 КАС України, згідно яких доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з цим, згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, а саме оспорюваної за цим позовом постанови інспектора поліції, підставою для притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення стало виявлення інспектором порушення водієм правил проїзду перехрестя, визначених у п. 16.8 Привал дорожнього руху.

При цьому, апеляційний суд враховує, що диспозиція вказаної норми визначає умови дотримання водієм правил сигналу світлофору на кожному перехресті за наявності на перехрестях перед світлофорами на шляху руху дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) або дорожнього знаку 5.62.

Так, наголошуючи на вчиненні вказаного порушення правил дорожнього руху, відповідач зазначає про нездійснення позивачем зупинки транспортного засобу на червоний сигнал світлофору перед стоп-лінією, розташованої на виїзді з перехрещуваної дороги.

Водночас, із наданих відповідачем доказами, а саме відео з місця події, не підтверджується розташування на шляху руху водія дорожньої розмітки 1.12, зазначені дані не зафіксовані поліцейським належним чином.

Під час вирішення спору, судом першої інстанції вірно враховано те, що позивач не визнає порушення ним вказаних правил, а навпаки наполягає на дотриманні установлених правил дорожнього руху, а зазначені обставини зумовлюють відповідача-суб`єкта владних повноважень довести правомірність своїх дій та рішення на підставі ч. 2 ст. 77 КАС України.

З огляду на те, що з відеозапису не встановлений факт порушення позивачем приписів п. 16.8 Правил дорожнього руху, колегія суддів не може погодитись із обґрунтованістю постанови поліцейського, а відтак - і самим адміністративним стягненням.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, колегія суддів не може залишити поза увагою посилання апелянта у відзиві на адміністративний позов та в апеляційній скарзі на порушення позивачем приписів п. "е" п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, тобто порушення, яке не зафіксоване у постанові інспектора поліції, та вважає їх додатковим свідченням необґрунтованості стягнення.

Водночас, колегія суддів враховує, що за правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, за правилами наведеної норми процесуального законодавства захисту в суді підлягають, зокрема, порушені органом державної влади та його посадовими особами права, свободи та інтереси фізичних осіб.

Враховуючи, що оскаржувані за цим позовом дії інспектора поліції реалізовані відповідною постановою, колегія суддів вважає, що ці дії ніяким чином не порушують права та інтереси позивача у розумінні наведених приписів адміністративного процесуального законодавства.

У зв`язку із чим висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, що стосуються протиправності дій поліцейського, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм адміністративного процесуального законодавства.

Також, апеляційний суд враховує, що згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вказані правила кореспондуються із приписами ч. 5 вказаної статті КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, колегія суддів вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

За таких обставин, неправильним є висновок суду першої інстанції про не підтвердження відповідачем факту адміністративного правопорушення відповідним протоколом, оскільки складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці його вчинення і без оформлення протоколу відбулось із повним дотриманням вищенаведених правових норм.

З огляду на те, що під час розгляду справи суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Асауленка Максима Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 5 квітня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Асауленка Максима Сергійовича про визнання неправомірними дій, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Асауленка Максима Сергійовича від 17.02.2019 року Серії НК №976584 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль