Справа № 2а/1570/7950/2011
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/7950/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області (далі -Позивач або УПФУ в Саратському районі Одеської області) звернулось до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі (далі -Відповідач), в якому просить зобов`язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі прийняти до заліку витрати на виплату державної адресної допомоги та витрати на її доставку в сумі 1 043 244,42 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до ст. 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності`відділення Фонду повинно відшкодувати УПФУ всі виплати, сплачені особам, яким призначено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, в тому числі і витрати на виплату державної адресної допомоги.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про місце, дату, та час судового засідання була повідомлена належним чином. Надала до суду письмові заперечення в яких позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити, зокрема зазначивши, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а отже Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги. Також представник відповідача письмову заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вище зазначені підстави, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Відповідно до статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998р. №16/98-ВР видами загальнообов`язкового державного соціального страхування є зокрема пенсійне страхування та страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Також відповідно до вказаної статті відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Закон України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування`від 09.07.2003р. № 1058-1V (в подальшому -Закон № 1058-ІV) визначає зокрема принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-ІV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються зокрема види пенсійного забезпечення та джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення`від 05.11.1991р. № 1788-Х11 (в подальшому -Закон № 1788-ХІ) видами державних пенсій є трудові пенсії: пенсії за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, та соціальні пенсії.

Частиною другою статті 46 Конституції України та частиною другою статті 7 Закону № 1058-1V передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 6 Закону № 1058-ІV передбачено, що непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи соціального забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. У разі, якщо сукупність вказаних виплат разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної адресної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

З метою практичної реалізації державних гарантій щодо забезпечення рівня життя непрацездатних громадян Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 26.03.2008р № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян»(в подальшому -Постанова № 265), пунктом 2 якої передбачено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму. Пунктом 4 вказаної постанови передбачено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Статтями 8, 10 Закону 1788-ХІІ передбачено, що пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України, виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, тому на виконання вказаних вимог закону позивачем здійснено виплату державної адресної допомоги та понесені витрати на її доставку у сумі 1 043 244,42 грн. особам, зазначеним у списках осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з травня 2008 року по серпень 2011 року включно.

При цьому позивач з метою відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України включив виплачену ним державну адресну допомогу та понесені витрати на її доставку у сумі 1 043 244,42 грн. особам, зазначеним у списках осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з травня 2008 року по серпень 2011 року включно.

Однак відповідач не погодився включити витрати з виплати державної адресної допомоги та понесені витрати на їх доставку в загальній сумі 1 043 244,42 грн. до загальної суми витрат, що підлягає відшкодуванню, про що склав та підписав таблиці розбіжностей до актів щомісячної звірки з травня 2008 року по серпень 2011 року (а.с. 92-169).

Витрати позивача на виплату особам, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, державної адресної допомоги та витрати на їх доставку за період з травня 2008 року по серпень 2011 року на загальну суму 1 043 244,42 грн. (з врахуванням витрат на їх доставку) та факт відмови від їх включення до актів щомісячної звірки відповідачем не оспорюються, підтверджуються списками осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з травня 2008 року по серпень 2011 року, актами щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з травня 2008 року по серпень 2011р. та таблицями розбіжностей за період з травня 2008 року по серпень 2011 року, тому суд вважає зазначені обставини доведеними.

Спеціальним законом, який регулює загальнообов`язкове державне соціальне страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності`від 23.09.1999р. № 1105-Х1V (у подальшому -Закон № 1105-ХІV), відповідно до якого страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов`язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров`я громадян у процесі їх трудової діяльності. Відповідно до статті 1 вказаного закону завданнями соціального страхування від нещасного випадку зокрема є відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов`язків, надання їм соціальних послуг у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей.

Відповідно до статті 21 Закону № 1105-ХІV на Фонд соціального страхування від нещасних випадків покладено обов`язок по своєчасному та у повному обсязі відшкодуванню шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі смерті шляхом виплати зокрема пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які є страховими виплатами. Зазначені страхові виплати провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду (частина перша статті 25 Закону № 1105-ХІV).

На підставі аналізу статті 46 Конституції України, статті 6 Закону України № 1058-ІV, статей 21, 25 Закону № 1105-ХІV суд приходить до висновку, що державна адресна допомога, передбачена Постановою № 265, є державною гарантією непрацездатним громадянам щодо забезпечення належного рівня життя, не відносяться до страхових виплат, передбачених загальнообов`язковим державним страхуванням від нещасних випадків, тому не повинна виплачуватись за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Посилання позивача на приписи Постанови № 265 щодо виплати державної адресної допомоги за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані приписи передбачають джерела виплати непрацездатним громадянам за рахунок коштів Пенсійного фонду України, з яких здійснюється виплата пенсій, що узгоджується з приписами статей 8, 10 Закону України 1788-ХІІ, і не стосуються розрахунків між Пенсійним фондом України та Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до статті 24 Закону № 1105-Х1V одним із обов`язків Фонду соціального страхування є зокрема обов`язок співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов`язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів. Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 2 статті 7 «Прикінцеві положення`Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності`від 22.02.2001р. № 2272-111 передбачено, що Фонд страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Механізм розрахунків передбачений Порядком відшкодування витрат, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4 (у подальшому -Порядок).

Пунктом 4 Порядку передбачено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності`та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалась пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім`ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, відшкодування державної адресної допомоги та витрат з її доставки Порядком не передбачені.

Пунктами 5, 6 та 7 Порядку передбачено механізм відшкодування, а саме: органи Пенсійного фонду України щомісяця, до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат, складають акт щомісячної звірки витрат, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які на підставі актів щомісячної звірки узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Крім цього, відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. № 8-2 такі управління не наділені компетенцією щодо проведення розрахунків з відшкодування витрат у зв`язку з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві чи втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві та стягнення таких витрат за рішенням суду.

Вирішуючи питання чи здійснюється ці виплати за рахунок Фонду, необхідно враховувати те, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов`язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров`я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів страхування від нещасного випадку цільове використання коштів. Відповідно до ст. 46 Закону № 1105-ХІУ кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позовні вимоги спростовані доказами відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 94, ст. ст. 158-159, 161-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.О. Cтефанов

29 листопада 2011 року