Справа № 2040/6365/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 р.Справа № 2040/6365/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Подобайло З.Г. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника позивача Безкровного М.Г.,

представника відповідача Фіщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватної фірми "Альфа-Україна Лізинг" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 (повний текст складено 10.01.2019, головуючий суддя І інстанції Сагайдак В.В., м.Харків) по справі № 2040/6365/18 за позовом Приватної фірми "Альфа-Україна Лізинг" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватна фірма "АЛЬФА- УКРАЇНА ЛІЗИНГ" (далі - ПФ "АЛЬФА-УКРАЇНА ЛІЗИНГ") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі ГУ ДФС у Харківській області), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.05.2018 про застосування штрафних санкцій в сумі 501606,04 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Приватної фірми "Альфа-Україна Лізинг".

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Доводи апеляційної скарги мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення. Відзив на апеляційну скаргу не надав, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до наступного.

Як свідчать матеріали справи, ГУ ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку ПФ "АЛЬФА-УКРАЇНА ЛІЗИНГ" з питання дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результати проведеної перевірки складено акт від 26.04.2018 № 6233/20-40-12-10-09/31939825, яким встановлено порушення позивачем за червень-жовтень 2017 року граничних термінів реєстрації податкових накладних та або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), визначених ст. 201 Податкового кодексу України. Зокрема, позивачем здійснено реєстрацію податкових накладних з порушенням термінів такої реєстрації від 4 діб до 114 діб. (а.с.13-17)

Не погодившись із висновками проведеної перевірки, позивачем було направлено до податкового органу заперечення на акт перевірки, які ГУ ДФС у Харківській області залишено без задоволення, а висновки перевірки без змін. (а.с.38-40)

На підставі висновків проведеної перевірки, згідно із п.120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № від 23.05.2018, яким до ПФ "АЛЬФА-УКРАЇНА ЛІЗИНГ" застосовано штраф в загальному розмірі 501606,04 грн. (а.с.9-12)

За наслідками адміністративного оскарження позивачем вказаного податкового повідомлення-рішення рішенням Державної фіскальної служби України від 30.07.2018 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін. (а.с.41-44), . (а.с.45-46)

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкові накладні не надавались покупцю (отримувачу) та зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), містять код ставки податку на додану вартість « 7» або « 20», що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не оскаржується наявність/відсутність повноважень у контролюючого органу проводити камеральну перевірку з питання своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Так само, позивачем не наводиться жодних доводів щодо незгоди із висновками податкового органу про встановлення порушення у перевіряємому періоді граничних строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст. 201 Податкового кодексу України.

Позивачем наголошується на тому, що податкові накладні, порушення граничного строку реєстрації яких було встановлено контролюючим органом, були такими, що не надаються отримувачам (покупцям), а тому відповідно до положень п.120-1.1 ст.120 Податкового кодексу України позивач звільнений від відповідальності.

Відповідно до п.п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України, Кодекс) відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями Податкового кодексу України.

Згідно із п.п.201.10 ст.201 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Положеннями п.120-1.1 ст.120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Системний аналіз положень ст.201 та п.120-1.1 ст.120-1 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що на платника податків покладено обов`язок по реєстрації податкової накладної протягом 15 календарних днів, наступних за датою її складання. При цьому обов`язок щодо здійснення відповідної реєстрації покладається на платника податків як відносно податкових накладних, що надаються покупцю, так і податкових накладних, які не надаються покупцю.

В той же час, порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої п.120-1.1 ст.120-1 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність водночас двох обов`язкових складових:

- податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю)

- податкова накладна повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26.06.2018 по справі №816/1990/17, від 04.09.2018 по справі №816/1488/17, від 11.12.2018 по справі №820/2298/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано доказів щодо наявності у податкових накладних, порушення граничного строку реєстрації яких було встановлено контролюючим органом, такої ознаки як складення на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

З огляду на вказане, колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах Верховного Суду.

Щодо доводів позивача про форс-мажорні обставини, які стосуються лише однієї податкової накладної №31, виписаної у червні 2017 року і зареєстрованої 04.08.2017, колегія суддів зазначає наступне.

Апелянтом вказується про неможливість здійснення своєчасної реєстрації вказаної податкової накладної в ЄРПН у зв`язку із несанкціонованим втручанням в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів) підприємства, що призвело до втрати та блокування інформації, а також про втрату електронного цифрового ключа.

Однак, позивачем не надано до суду будь-яких доказів як несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів) підприємства, так і щодо втрати та блокування інформації, необхідної для здійснення своєчасної реєстрації відповідної податкової накладної в ЄРПН.

При цьому слід враховувати, що сам факт подання особою заяви про вчинення кримінального правопорушення чи факт порушення кримінальної справи не є беззаперечним доказом факту, що відповідне втручання, втрата та блокування інформації, а також електронного цифрового ключа були викликані саме несанкціонованими та протиправними діями інших осіб.

Крім того, позивачем не надано доказів неможливості здійснення своєчасної реєстрації відповідної податкової накладної в ЄРПН із використанням інших комп`ютерів, роботу яких не було заблоковано.

Щодо доводів позивача про розгляд заперечень на акт перевірки без належного повідомлення платника податків, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач на підтвердження обгрунтованості своїх доводів посилається на судову практику Верховного Суду, а саме на постанову від 15.01.2019 по справі № 826/3576/15.

Однак ці доводи не можуть бути прийняті до уваги , оскільки вирішуючи спір на користь платника податків в постанові від 15.01.2019 по справі № 826/3576/15. Верховний Суд прийшов до висновку про необхідність скасування відповідного податкового повідомлення-рішення з огляду на те, що «позивач був позбавлений можливості подати заперечення проти висновків актів перевірок, а спірні рішення прийняті до спливу строку подачі платником заперечень проти висновків результатів контрольних заходів».

В той же час, в межах розгляду цієї справи встановлено, і це не заперечується сторонами, що 26.04.2018 податковим органом було проведено камеральну перевірку позивача, 11.05.2018 позивачем подано до ГУ ДФС у Харківській області заперечення на акт перевірки, а лише 23.05.2018 відповідачем винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, позивач мав можливість подати заперечення і скористався таким своїм правом 11.05.2018.

З огляду на вказане, за встановленого факту доведеності вчинення платником податків податкового правопорушення, недотримання податковим органом порядку розгляду заперечень на акт перевірки не може слугувати самостійною підставою для скасування такого рішення контролюючого органу та звільнення платника від відповідальності за правопорушення, оскільки ці обставини не впливають на вирішення спору та не спростовують обов`язку позивача сплатити штраф за допущене порушення податкового законодавства. Такий висновок відповідає приписам ст.67 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватної фірми "Альфа-Україна Лізинг" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 по справі № 2040/6365/18 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 по справі № 2040/6365/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 червня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц З.Г. Подобайло