Справа № 804/2688/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2019 року

Київ

справа №804/2688/17

касаційне провадження №К/9901/654/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Елін-2007» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 (головуючий суддя - Чередниченко В.Є., судді: Іванов С.М., Панченко О.М.) у справі №804/2688/17 за позовом Приватного підприємства «Елін-2007» до Дніпропетровської митниці ДФС, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Елін-2007» у квітні 2017 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити дії щодо складення висновку про повернення надмірно сплачених платежів у сумі 22263,85грн. та подати органу казначейства відповідний висновок.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 12.06.2017 позов задовольнив повністю.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 12.10.2017 скасував постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 та ухвалив нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Приватне підприємство «Елін-2007» звернулося 01.11.2017 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просило постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 скасувати та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2017.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, частини другої статті 19 Конституції України, статтей 8, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, зазначає, що набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано картку відмови від 29.12.2012 №110010000/2012/01798 у прийнятті митної декларації від 29.12.2012 №110010000/2012/010922, підтверджує правильність відомостей, зазначених у такій митній декларації, у тому числі і щодо заявленого преференційного режиму.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗОЛІТ» (Республіка Казахстан) був укладений договір від 13.12.2010 №533 про виготовлення та поставку електроізоляційних матеріалів.

Позивач 12.04.2012 звернувся до відповідача з митною декларацією №110010000/2012/002916 з метою митного оформлення товарів (за описами №№ 1, 2, 3), ввезених на митну територію України на підставі вищезазначеного договору, із зазначенням в графі 36 преференції за кодом 065, яка застосовується відповідно до Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Казахстан про вільну торгівлю. Для митного оформлення товарів позивачем пред`явлено, зокрема, сертифікат про походження товару за формою СТ-1 KZ UA 2 15 00645 від 27.03.2012 та акт експертизи №115 від 26.03.2012 про походження товару, який експортується з Республіки Казахстан.

Проте, митне оформлення за цією митною декларацією здійснене не було, а Приватне підприємство «Елін-2007» отримало відмову в такому оформленні 19.01.2013.

Так, між позивачем та Дніпропетровською митницею ДФС виникли спірні питання щодо класифікації заявлених до митного оформлення товарів, у зв`язку з чим Приватне підприємство «Елін-2007» подало відповідачу заяву про надання дозволу на випуск товарів у вільний обіг за тимчасовою декларацією.

Приватним підприємством «Елін-2007» 18.04.2012 оформлено тимчасову вантажну митну декларацію №110010000/2012/003077.

За результатами перевірки відомостей, наданих позивачем для оформлення за вказаною тимчасовою митною декларацією, Дніпропетровською митницею ДФС 18.04.2012 прийнято:

рішення про визначення країни походження товару №110010000/2012/0039/1, згідно з яким до заявлених товарів не може бути застосований преференційний режим, передбачений умовами угоди про вільну торгівлю;

картка відмови №110010000/2/00655 в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Приватним підприємством «Елін-2007» оформлено тимчасову митну декларацію від 24.04.2012 №110010000/2012/003285, на підставі якої відповідачем товар випущений у вільний обіг без застосування преференційного режиму.

Відділом митних платежів Дніпропетровської митниці 21.05.2012 прийняте рішення про визначення коду товару №КТ-110-0930-2012, відповідно до якого був змінений опис товару №1, опис та коди згідно з УКТЗЕД товарів №2, №3.

Приватним підприємством «Елін-2007» 23.05.2012 подана до митного оформлення ВМД №110010000/2012/004053 у звичайному порядку без застосування преференційного режиму.

Відповідачем за вказаною митною декларацією 26.12.2012 винесена картка відмови №110010000/2012/01788, у зв`язку з прийняттям рішення про визначення коду товару від 21.05.2012 №КТ-110-0930-2012.

Приватне підприємство «Елін-2007» 29.12.2012, з урахуванням рішення про визначення коду товару, подало до митного органу декларацію №110010000/2012/010922 із застосуванням преференційного режиму щодо декларування двох товарів замість первинних трьох.

Відповідачем за вказаною ВМД 29.12.2012 прийнята картка відмови №110010000/2012/01798 у прийнятті митної декларації.

Підставою для прийняття вказаної картки відмови слугували висновки митного органу про те, що: преференційний режим, передбачений умовами угоди про вільну торгівлю, не може бути застосований, оскільки не підтверджується критерій достатньої обробки (переробки) товарів та кумуляції у частині використання іноземної сировини, передбачених угодою про Правила визначення країни походження товарів у СНД від 20.09.2011; у гр. 8 СТ-1 поз.8 допущена технічна помилка у описі товару та не підтверджена належним чином; актом експертизи ТПП №115 від 26.03.2012 не підтверджено критерій кумуляції склолакотканини.

10.01.2013 позивачем подано до митного оформлення заповнену у звичайному порядку митну декларацію типу ІМ 40 ТД № 0/2013/000159 без застосування преференційного режиму, за якою товар було випущено у вільний обіг. При цьому графа 44 зазначеної декларації містить перелік документів, що стали підставою для здійснення митного оформлення, серед яких: рішення про визначення країни походження товарів від 18.04.2012 №110010000/2012/0039/1, рішення про визначення коду товару від 21.05.2012 №КТ-110-0930-2012.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2013 у справі №804/3202/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015, відмовлено в задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Елін-2007» про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2012/01798 від 29.12.2012; зобов`язання Дніпропетровську митницю ДФС відновити режим вільної торгівлі до товарів, зазначених у МД №110010000/2012/01798 від 29.12.2012; стягнення з Державного бюджету України суму надмірно сплачених обов`язкових платежів за митне оформлення товарів в сумі 22263,85 грн.

За результатами касаційного перегляду справи №804/3202/13-а Вищий адміністративний суд України ухвалив постанову від 30.06.2015 (К/800/16505/15), якою скасував постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 та прийняв нове судове рішення про часткове задоволення позову, а саме: задоволено позов в частині вимог про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.12.2012 № 110010000/2012/01798; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов в частині скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, суд касаційної інстанції керувався тим, що позивачем під час митного оформлення товару при поданні до митного органу ВМД від 29.12.2012 №110010000/2012/010922 були надані усі необхідні документи та відомості про товари, що підтверджують походження (достатню обробку) товару з Республіки Казахстан, що дає позивачу право застосування преференційного режиму, передбаченого умовами угоди про вільну торгівлю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відновити режим вільної торгівлі до товарів, зазначених у МД №110010000/2012/010922 від 29.12.2012, суд касаційної інстанції виходив з того, що предметом розгляду цієї справи не було рішення митного органу про встановлення країни походження товару, тому задоволення позовних вимог в частині скасування картки відмови є достатнім для відновлення порушених прав позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення надмірно сплачених обов`язкових платежів за митне оформлення товарів в сумі 22263,85 грн., суд касаційної інстанції керувався тим, що така вимога є передчасною, оскільки позивачем не дотримано алгоритму дій, передбачених Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618.

У зв`язку з вказаними обставинами позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з листом від 24.09.2015 № 79/1 про застосування преференційного режиму та повернення надмірно сплачених коштів у сумі 22263,85 грн.

Листом від 07.10.2015 № 2321/10/04-50-25-03 Дніпропетровська митниця ДФС повідомила позивача про те, що питання про відновлення режиму вільної торгівлі буде розглянуто відповідачем після отримання документів на підтвердження достовірності сертифікату про походження товару від Торгово-промислової палати Північно-Казахстанської області Республіки Казахстан.

Листом від 26.01.2017 № 174/10/04-50-19-03 Дніпропетровська митниця ДФС повідомила позивача про відмову у відновлені режиму вільної торгівлі.

Позивач повторно звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС із заявою від 10.03.2017 № 37/10 про повернення надмірно сплачених грошових коштів на рахунок заявника.

Листом від 24.03.2017 № 583/10/04-50-19-03 відповідач у задоволенні вказаної заяви відмовив з підстав, викладених в листі від 26.01.2017 № 174/10/04-50-19-03, посилаючись на те, що постановою Вищого адміністративного суду України від 30.06.2015 у справі №804/3202/13-а (К/800/16505/15) відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання митниці відновити до товарів режим вільної торгівлі.

Задовольняючи позов у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Вищого адміністративного суду України у справі №804/3202/13-а (К/800/16505/15) встановлено, що право Приватного підприємства «Елін - 2007» щодо застосування преференційного режиму, передбаченого умовами угоди про вільну торгівлю, порушено Дніпропетровською митницею ДФС, а відомості (у тому числі, щодо преференційному режиму), зазначені у ВМД від 29.12.2012 №110010000/2012/010922, є правильними.

Скасовуючи судове рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції керувався тим, що завершення процедури митного оформлення ввезеного позивачем на митну територію України товару відбулося на підставі заповненої Приватним підприємством «Елін-2007» митної декларації у звичайному порядку без застосування преференційного режиму, тому сплачені при такому оформленні митні платежі не підлягають поверненню як помилково сплачені.

Статтею 1 Митного кодексу України 2002 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що митна декларація - це письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення; митне оформлення - це виконання митним органом дій (процедур), які пов`язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів.

Згідно зі статтею 81 Митного кодексу України 2002 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Умови та порядок застосування форм декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Статтею 82 Митного кодексу України 2002 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо декларант з поважних причин, перелік яких визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи, не може здійснити у повному обсязі декларування товарів і транспортних засобів, які ввозяться на митну територію України, безпосередньо під час переміщення їх через митний кордон України (крім товарів, які переміщуються транзитом через територію України), такі товари можуть бути випущені у вільний обіг у спрощеному порядку після подання митному органу тимчасової чи неповної декларації та під зобов`язання про подання митної декларації, заповненої у звичайному порядку не пізніше ніж через 30 днів з дня випуску товарів у вільний обіг.

Рішення про можливість випуску товарів у вільний обіг з наступним оформленням митних документів у повному обсязі приймається митним органом виходячи з обставин переміщення таких товарів через митний кордон України, характеристики підприємства, установи, організації та за умови сплати належних податків і зборів у повному обсязі.

Відповідно до статті 86 Митного кодексу України 2002 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення. Митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом.

Згідно з пунктом 2 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 № 574, вантажна митна декларація (далі - ВМД) - це письмова заява встановленої форми, що подається митному органу на паперовому носії або як електронний документ і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування та сплати податків, зборів та інших платежів; ВМД, заповнена у звичайному порядку, - ВМД з установленим обсягом даних, на підставі якої завершується митне оформлення товарів і транспортних засобів у заявлений митний режим.

Порядок застосування тимчасової та неповної декларацій відповідно до митного режиму імпорту (при випуску у вільній обіг) затверджено наказом Державної митної служби України від 30.12.2003 № 932 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.01.2004 за № 66/8665) (далі - Порядок №932).

Відповідно до підпунктів «в» та «г» пункту 2.1 Порядку №932 декларування товарів із застосуванням тимчасової декларації можливе виключно за бажанням декларанта, якщо, зокрема, виникають спірні питання при визначенні країни походження товарів; виникають складні питання при класифікації товарів згідно з УКТЗЕД.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку №932 оформлення товарів із застосуванням тимчасової чи неповної декларації проводиться відповідно до Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом ДМСУ від 20.05.2005 № 314.

Відповідно до пункту 4.6 Порядку №932 при оформленні ВМД застосовуються умови сплати податків та зборів (розміри ставок обов`язкових платежів, курсу валюти, встановленого Національним банком України) та нормативно-правові акти, чинні на день прийняття митним органом тимчасової чи неповної декларації, за якою товари були випущені у вільний обіг.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку №932 зняття тимчасової чи неповної декларацій з контролю в ПМО та ЄАІС ДМСУ здійснюється на підставі оформленої ВМД, у графі 40 якої зазначається номер відповідної тимчасової або неповної декларації.

Отже, тимчасова декларація не є завершальним документом, її подання не є фактом завершення декларування, а передбачає лише спрощений порядок випуску товарів у вільний обіг. Таке спрощення покладає на декларанта обов`язок протягом 30 днів з дня випуску товарів у вільний обіг подання митної декларації, заповненої у звичайному порядку, тим самим забезпечується завершеність процедури декларування. Прийняття митним органом такої декларації і є завершальним юридичним фактом правовідносин митного оформлення.

Наведене дає підстави для висновку, що тимчасова митна декларація не визнається як документ, подання якого завершує митне оформлення випуску товарів для вільного обігу на митній території України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.06.2015 у справі №2а-18022/12/2670.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у ситуації, що розглядається, у зв`язку з виникненням спірних питань щодо класифікації товару, задекларованого позивачем до митного оформлення з преференцією згідно з митною декларацією від 12.04.2012 №110010000/2012/002916, Приватним підприємством «Елін-2007» ініційовано декларування таких товарів із застосуванням тимчасової декларації (18.04.2012 №№110010000/2012/003077).

У прийнятті такої тимчасової митної декларації відповідач відмовив, що оформлено рішенням про визначення країни походження товару №110010000/2012/0039/1 щодо неможливості застосування преференційного режиму, а також карткою відмови від 18.04.2012 №110010000/2/00655.

За результатами повторного подання тимчасової митної декларації від 24.04.2012 №110010000/2012/003285 товар випущений у вільний обіг без застосування преференційного режиму.

Таким чином, обравши спосіб оформлення товару у вільний обіг на підставі вказаної тимчасової декларації, Приватне підприємство «Елін-2007» взяло на себе зобов`язання із завершення процедури митного оформлення товару шляхом подання протягом 30 днів з дня випуску товарів у вільний обіг митної декларації, заповненої у звичайному порядку (як передбачено статтею 82 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Так, позивачем 23.05.2012 подана до митного оформлення ВМД №110010000/2012/004053 у звичайному порядку без застосування преференційного режиму, яка не була прийнята митним органом у зв`язку з прийняттям рішення від 21.05.2012 №КТ-110-0930-2012 про визначення коду товарів. Така відмова оформлена картою відмови від 26.12.2012 №110010000/2012/01788.

У завершенні митного оформлення товарів за двома описами із застосуванням преференційного режиму на підставі поданої позивачем у звичайному порядку митною декларацією від 29.12.2012 №110010000/2012/010922 відповідач також відмовив, про що прийняв картку відмови від 29.12.2012 №110010000/2012/01798.

Завершення митного оформлення товарів, випущеного у вільний обіг на підставі тимчасової митної декларації від 24.04.2012 №110010000/2012/003285, здійснено згідно з поданою Приватним підприємством «Елін-2007» митною декларацією у звичайному порядку без застосування преференційного режиму від 10.01.2013 № 0/2013/000159. При цьому у графі 44 зазначеної декларації позивачем зазначено перелік документів, на підставі яких здійснено митне оформлення, зокрема: рішення про визначення країни походження товарів від 18.04.2012 №110010000/2012/0039/1, в якому зазначено про неможливість застосування преференційного режиму до товарів; рішення про визначення коду товару від 21.05.2012 №КТ-110-0930-2012. Такі акти індивідуальної дії не оскаржувалися та не були скасованими.

З урахуванням зазначених обставин, які свідчать про те, що підставою для здійснення митного оформлення було рішення про визначення країни походження від 18.04.2012, яке не оскаржене та є чинним, а також те, що 10.01.2013 позивачем було самостійно ініційовано завершення митного оформлення товару без застосування преференційного режиму, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав вважати, що платежі, повернення яких заявлено позивачем, є помилково та/або надміру сплаченими сумами митних платежів, у зв`язку з скасуванням лише картки відмови у митному оформленні від 29.12.2012 №110010000/2012/01798.

Посилання позивача на постанову Вищого адміністративного суду України від 30.06.2015 у справі №804/3202/13-а (К/800/16505/15) судом апеляційної інстанції обґрунтовано відхилені, оскільки вказаним судовим рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відновити режим вільної торгівлі до товарів, зазначених у МД №110010000/2012/010922 від 29.12.2012. Крім того, предметом розгляду цієї справи не було рішення митного органу про встановлення країни походження товару.

За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає висновки суду апеляційної інстанції щодо безпідставності заявленого позову такими, що відповідають правильному застосуванню норм матеріального права.

У зв`язку з викладеним та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосував норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Приватного підприємства «Елін-2007» без задоволення, а оскарженого судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Елін-2007» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 у справі №804/2688/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М. Шипуліна Л.І. Бившева В.В. Хохуляк