Справа № 183/6018/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2019 року Справа № 183/6018/18
(провадження 501СП/160/9692/18)
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про:
- визнання протиправними дій уповноважених осіб Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, відповідач) в частині здійснення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та накладення штрафу в розмірі 223' 380грн. 00коп.;
- скасування постанови №ДН 1104/249/АВ/П/ТД-ФС/529 від 06.09.2018р., суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Ухвалою суду від 01.10.2018р. адміністративний позов ОСОБА_1 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
20.12.2018р. на підставі автоматичного розподілу справ, вказану справу передано для розгляду судді Кадниковій Г.В.
Ухвалою суду від 26.12.2018 р. справу прийнято до провадження та позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви шляхом надання відповідних документів.
Ухвалою суду від 11.03.2019 р. відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у відповідача були відсутні підстави, визначені законом, для здійснення позапланового заходу у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та накладення на позивача штрафу.
Так, найманий працівник оформлений належним чином, а інший працівник є одночасно й власником магазину.
Також, норми діючого законодавства України не визначають вимог винаймати працівників, які мають право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями і тютюновими виробами.
25.03.2019 р. до суду надійшов відзив ГУ Держпраці у Дніпропетровській області на адміністративний позов, за змістом якого останній заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що дії щодо здійснення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та накладення на нього штрафу в розмірі 223' 380грн. 00коп. є правомірними, а постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.09.2018 №ДН1104/249/АВ/П/ТД-ФС/529 є законною і обґрунтованою, складеною на підставі та у відповідності до норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, при розгляді справи суд виходить з наступного.
Підприємницьку діяльність позивач здійснює в магазинах, які розташовані в АДРЕСА_3 та в АДРЕСА_5.
Начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісар В.В. 08.08.2018 за вих. № 263 видано направлення на проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 . 13.08.2018 було вручено інспектором праці Уріщенко А.В. , пам`ятку про права та обов`язки об`єкта відвідування під час проведення інспекційних відвідувань або проведення невиїзних інспектувань.
Інспекторами праці Уріщенко А.В. (службове посвідчення № 249) та Павловою Н.А. (службове посвідчення № 248 ) 14.08.2018 складено акт інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за № ДН 1104/249 /АВ.
У даному акті перевіряючими встановлено, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без оформлення трудових відносин за адресою: АДРЕСА_3 магазин працює ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_5 магазин працює ОСОБА_5 .
На підставі акту за № ДН 1104/249/АВ від 14.08.2018 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області 06.09.2018 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН1104/249/АВ/П/ТД-ФС/529, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 223 380,00 грн. на підставі абз. 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України.
Так, згідно з поясненнями, наданими під час здійснення інспекційного відвідування ОСОБА_4 на бланку, вона працює на посаді продавця у ФОП ОСОБА_1 з 31.07.2016. Заробітну плату у розмірі 3' 700,00 грн. вона отримує 1 раз на місяць готівкою. В магазині за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 працює одна.
Відповідно до змісту заперечень на акт №ДН1104/249/АВ позивач вказує, що вищезазначені працівники були працевлаштовані відповідно до трудових договорів від 10.08.2018 та наказів №1 та №2 про прийняття на роботу. Повідомлення до ДФС про прийняття на роботу не було надіслано у зв`язку з відсутністю інтернет-зв`язку. Повідомлення про прийняття на роботу до ДФС надано було 20.08.2018, тобто після того, як працівники вже почали виконувати трудові функції.
Матеріалами справи підтверджено, що 10.08.2018 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено трудовий договір. Повідомлення про прийняття фізичної особи ОСОБА_4 на роботу з 11.08.2018 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 подане до Державної фіскальної служби 20.08.2018.
Крім того, 21.07.2016 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено трудовий договір. Повідомлення про прийняття фізичної особи фізичної особи ОСОБА_4 на роботу з 01.08.2016 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 подане до Державної фіскальної служби 21.07.2016.
Магазин, у якому в момент перевірки працювала ОСОБА_4 , переданий на праві оренди фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 за Договором оренди нежитлових приміщень комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги Новомосковського району», що належить до комунальної власності за № 6/16 від 12.07.2016.
Отже, ОСОБА_4 на бланку, наданому перевіряючими помилково зазначила, що з 31.07.2016 працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , оскільки фактично вона працювала з 01.08.2016 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , що підтверджується записом в трудовій книжці.
З наявних у справі документів судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі та здійснюють удвох свою підприємницьку діяльність за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_5 .
Крім того, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 провадить свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується Паспортом прив`язки тимчасових споруд від 06.05.2019.
Відповідно до вимог абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, юридичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП).
КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (стаття 1 КЗпП України).
Відповідно до частин першої, шостої статті 6 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Частина друга статті 2 КЗпП України визначає, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Частиною 1 ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Частинами 1, 3 статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні контракту.
Згідно з частиною 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
У Порядку повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 зазначено: «Відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України Кабінет Міністрів України постановляє: установити, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ніш органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами».
Відповідно до абз.3 ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 20.09.2007 № 877-У (далі - Закон України № 877-У) заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.?
Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок № 295), положення якого узгоджуються з нормами Закону № 877-V.
Відповідно до п.1 Порядку № 295 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).
Відповідно до п.2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, в тому числі Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до пп.3 абз.2 п.5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Отже, наявність або відсутність РРО (КОРО) в будь-якому магазину, що належить або використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 не є підставою для проведення позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
З цього слідує, що у відповідача були відсутні підстави, визначені законом, для здійснення позапланового заходу у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а отже такі дії є протиправними.
Як встановлено судом вище, у магазині за адресою: АДРЕСА_5 , на момент проведення перевірки, здійснювала підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_5 та використала реєстратор розрахункових операцій, який оформлений на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , отже у діях фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення щодо порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині фактичного допуску 2 працівників до роботи без оформлення трудового договору та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, ч встановленому Кабінетом Міністрів України.
Крім того, у магазині, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , та фактично перебуває в оренді у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , на момент проведення перевірки, працювала ОСОБА_4 , яка є найманим працівником фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та використала реєстратор розрахункових операцій, який оформлений на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1. , що також не свідчить про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачем.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії уповноважених посадових осіб Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області протиправними, в частині здійснення інспекційного відвідування у період з 13.08.2018 по 14.08.2018 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за юридичною адресою: АДРЕСА_2 ; за місцем здійснення діяльності: АДРЕСА_3 , магазин; АДРЕСА_5 , магазин.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН1104/249/АВ/П/ТД-ФС/529 від 06 вересня 2018 року, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі 223'380,00грн. (двісті двадцять три тисячі триста вісімдесят гривень 00 копійок) на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова