Справа № 826/7126/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7126/17 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2018 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку, -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати незаконною документальну позапланову перевірку позивача з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку № 550/26-52-13-02-38 від 07.04.2017.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2018 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про виключення з реєстру платників єдиного податку № 550/26-52-13-02-38 від 07.04.2017; у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання незаконною документальної позапланової перевірки позивача з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 31.05.1994 зареєстрований як фізична особа-підприємець Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією та взятий на податковий облік в органах державної податкової служби, з 01.07.2013 по 30.09.2015 здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (2 група - 20 % до розмірі мінімальної заробітної плати).

Рішенням Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 550/26-52-13-02-38 від 07.04.2017 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичну особу-підприємця Зінченка Сергія Ростиславовича виключено з реєстру платників єдиного податку.

Підставою для висновку про порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування слугував висновок відповідача, викладений в акті перевірки, про здійснення позивачем діяльності щодо здачі в оренду електронного обладнання-цифрових портів (код виду економічної діяльності 77.39), що було частиною цифрової мережі, орендованої у її власників, яка на думку податкового органу є ліцензійною діяльністю та позбавляє позивача права перебувати на спрощеній системі оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2016 справа № 7611/30059/16-к, та відповідно до наказу № 694 від 28.10.2016 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки», виданого ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 22.08.2016, за результатами якої складено акт № 10668/26-52-13-06/310821738 від 21.11.2016.

За результатами перевірки позивача встановлено наступні порушення:

1. пп. 44.1, пп. 44.3 ст. 44, п. 85.2 «абз.1» п. 85.8 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VI із змінами та доповненнями, в частині надання на перевірку документів, які пов`язані з веденням підприємницької діяльності за період, що перевірявся, не в повному обсязі.

2. п. 291.4 ст. 291, п. 291.5 ст. 291, п. 293.4 ст. 293, п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. 2755-VI із змінами та доповненнями, в частині порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, у зв`язку з чим реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню з 01.10.2013, а також в частині не застосування ставки єдиного податку у розмірі 15 % до доходу, отриманого від надання послуг за 3 квартал 2013 року, в результаті чого донараховано єдиного податку за 3 квартал 2013р. в сумі 39846,00грн.

3. п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 pозд. IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в частині заниження оподаткованого (чистого) доходу у періоді, що перевірявся: за 2013 рік в розмірі 379 893, 15 грн., за 2004 рік в розмірі 437 192, 20 грн., за 2015 рік в розмірі 552 887, 44 грн., в результаті чого неперераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2013 рік в сумі 63 893, 64грн., за 2014 рік в сумі 71 399, 47 грн., за 2015 рік в сумі 105 096, 49 грн.

4. пп. 49.18.5 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу Україні від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в частині не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014р. до ДПІ у Деснянському р-ні ГУ ДФС у м.Києві

5. п. 16.1 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого не сплачено до бюджету військового збору у розмірі 8 293, 31 грн. за 2015 рік.

6. п.187.1. ст. 187, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VI із змінами та доповненнями, в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ, а також заниженої чистої суми зобов`язань з ПДВ, що підлягає до сплати в бюджет в періоді, що перевірявся з 01.01.2014 по 30.09.2015 на загальну суму 198 018, 00 грн. та неперерахування зазначеної суми ПДВ до бюджету, в тому числі по періодах: січень 2014 року - 23 719, 00 грн., лютий 2014 року - 19 088, 00 грн., березень 2014 року - 9 467, 00 грн., квітень 2014 року - 3 765 грн., травень 2014 року - 20,00 грн., червень 2014 року - 2 103, 00 грн., липень 2014 року 1897,00 грн., серпень 2014 року - 1 914, 00 грн., вересень 2014 року - 1 901, 00 грн., жовтень 2014 року - 1 946, 00 грн., листопад 2014 року - 6 799 грн., грудень 2014 року - 14 821 грн., січень 2015 року - 14 215 грн., лютий 2015 року - 13 595, 00 грн., березень 2015 року - 15 397, 00грн., квітень 2015 року - 13 471 грн., травень 2015 року - 12 485, 00 грн., червень 2015 року - 14 021, 00 грн., липень 2015 року - 3 527 грн., серпень 2015 року - 13 080 грн., вересень 2015 року - 787, 00 грн.

7. п.181.1 ст. 181, п.183.4 ст.183 pозд. V Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями, в частині не реєстрації платником податку на додану вартість в періоді 1-10 січня 2014 року.

8. пп.4 п.2 ст.6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, п.3.2. розд. ІІІ наказу Міндоходів України від 09.09.2013 № 454, зареєстрованого в Мін`юсті України 20.09.2013 за № 1628/24160 «Про затвердженого Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в частині не подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (дод. 5 з таб.1) за 2014 рік до ДПІ у Деснянському р-ні ГУ ДФС у м. Києві.

9. ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2664-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, в результаті чого підлягає нарахуванню до бюджету ЄСВ за період, що перевірявся з 01.10.2013 по 31.12.2013 в сумі 20 717, 28грн., за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 86 219, 76 грн. та з 01.01.2015 по 30.09.2015 - 65 608, 66 грн.

10. п.8 ст.7 Закон України від 02.03.2015 № 222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» із змінами та доповненнями, в частині здійснення діяльності у сфері телекомунікацій без придбання відповідної ліцензії (на перевірку не надана).

За результатами проведеної перевірки податковим органом прийнято рішення № 550/26-52-13-02-38 про виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки вид діяльності з надання в оренду електронного обладнання не входить до переліку видів діяльності, що підлягають ліцензуванню, визначеному частиною сьомою статті 42 Закону України «Про телекомунікації», то рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві від 07.04.2017 № 550/26-52-13-02-38 про виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню. Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання незаконною документальну позапланову перевірку позивача з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, суд першої інстанції зазначив, що позивачем наказ про проведення перевірки № 690 від 28.10.2018 не оскаржувався, крім того, з матеріалів позовної заяви та доводів позивача не вбачається з яких саме підстав, позивач не погоджується з проведенням відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскільки при проведенні перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, то оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку № 550/26-52-13-02-38 від 07.04.2017, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються нормами глави І розділу XIV Податкового кодексу України «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності».

Статтею 291 Податкового кодексу України, встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (пункт 291.2).

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3).

Не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп, за вимогами пп. 291.5.1 п. 291.5, суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють, зокрема, діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності) та зв`язку (крім діяльності, що не підлягає ліцензуванню).

Відповідно до підпункту п`ятого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

У той же час, пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

- подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

- припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

- у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугувало порушення позивачем підпункту п`ятого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, яким передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

В акті перевірки відповідач зазначив, що у зв`язку з порушенням позивачем вищезазначених норм законодавства, а саме норм, що регулюють здійснення господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, останнім неправомірно застосовувалась спрощена система оподаткування з 01.10.2013.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за період здійснення своєї господарської діяльності, відповідно до КВЕД 77.39, надавав в оренду електронне обладнання. Для здійснення цієї господарської діяльності позивач орендував цифрову мережу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності:

- діяльність у сфері телекомунікацій з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про телекомунікації», надання послуг у галузі криптографічного захисту інформації (крім послуг електронного цифрового підпису) та технічного захисту інформації, за переліком, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 та ч. 7 ст. 42 Закону України «Про телекомунікації», діяльність у сфері телекомунікацій здійснюється за умови включення до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, а у визначених законом випадках також за наявності відповідних ліцензій та/або дозволів.

Ліцензуванню підлягають такі види діяльності у сфері телекомунікацій:

1) надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку:

місцевого;

міжміського;

міжнародного;

2) надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку:

місцевого;

міжміського;

міжнародного;

3) надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку;

4) надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Отже, ч. 7 ст. 42 Закону України «Про телекомунікації» визначений вичерпний перелік видів діяльності у сфері телекомунікацій, які підлягають ліцензуванню.

Водночас, вид діяльності з надання в оренду електронного обладнання не входить до переліку видів діяльності, що підлягають ліцензуванню, визначеному ч. 7 ст. 42 Закону України «Про телекомунікації», та необхідність отримання ліцензії на вказаний вид діяльності відсутня.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що орендована позивачем цифрова мережа обслуговувалась іншим суб`єктом підприємницької діяльності, а саме - ТОВ «Контент Делівері Нетворк», який має відповідні ліцензії для здійснення такої діяльності, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором № 3914/КДН від 15.11.2014.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем безпідставно виключено позивача з реєстру платників єдиного податку, а тому рішення відповідача від 07.04.2017 № 550/26-52-13-02-38 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 30.05.2019.