Справа № 2240/3219/18
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/3219/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

30 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Венус Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Венус Україна" звернулось в суд з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Управління Державної казначейської служби України у Городоцькому районі Хмельницької області, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність контролюючого органу, що полягає у неподанні до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновків про бюджетне відшкодування ТОВ "Венус Україна" податку на додану вартість за жовтень 2014 року у сумі 117 128,66 грн., за грудень 2014 року у сумі 45966,00 грн., за січень 2015 року у сумі 76545,00 грн., за травень 2015 року у сумі 61160,00 грн., за липень 2015 року у сумі 605488,00 грн., за серпень 2015 року у сумі 25594,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Хмельницькій області внести відомості до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету, по заявах ТОВ "Венус Україна", поданих до 01.02.2016 року та не відшкодованих станом на 01.01.2017 року;

- стягнути з державного бюджету України через управління Державної казначейської служби України у Городоцькому районі Хмельницької області на користь ТОВ "Венус Україна" пеню у розмірі 120% облікової ставки НБУ за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість у загальній сумі 967 752,09 грн. (дев`ятсот шістдесят сім тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні дев`ять копійок).

2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не були направлені до Управління Державної казначейської служби України у Городоцькому районі Хмельницької області висновки щодо бюджетного відшкодування ТОВ "Венус Україна" сум податку на додану вартість за жовтень та грудень 2014 року, січень, травень, липень та серпень 2015 року, а також не внесено відомості по невідшкодованих ТОВ "Венус Україна" сумах податку на додану вартість до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016 року, за якими станом на 01.01.2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

3. За несвоєчасне відшкодування сум податку на додану вартість, заявлених ТОВ "Венус Україна" до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за період грудень 2014 - грудень 2016 року, утворилась заборгованість, на яку відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня, розмір якої становить 967 752,09 грн.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

4. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року позов задоволено частково.

5. Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Венус Україна" пеню в сумі 967 752,09 грн., нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року - грудень 2016 року.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

7. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Венус Україна" судовий збір в сумі 7258, 14 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що товариством з обмеженою відповідальністю "Венус Україна" заявлено бюджетні відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку, відображені у податкових деклараціях з ПДВ поданих позивачем, за наступні місяці: жовтень 2014 року - 1099221,00 грн.; грудень 2014 року - 1321665,00 грн.; січень 2015 року - 570591,00 грн.; лютий 2015 року - 777954,00 грн.; березень 2015 року - 472089,00 грн.; квітень 2015 року - 692637,00 грн.; травень 2015 року - 730465,00 грн.; червень 2015 року - 324002,00 грн.; липень 2015 року - 2235544,00 грн.; серпень 2015 року - 440768,00 грн.; грудень 2015 року - 399 022,00 грн.

9. В подальшому контролюючим органом (Городоцькою ОДПІ процесуальним правонаступником якої є Кам`янець-Подільська ОДПІ), за результатами поданих декларацій проведено перевірки щодо правомірності декларування суми бюджетного вішкодування податку на додану вартість, а саме:

- у період з 16.01.2015 року по 21.01.2015 року проведено документальну позапланову перевірку податкової звітності позивача за жовтень 2014 року, за результатами якої складено акт №26/22/37484193 від 28.01.2015 року та підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування в сумі 967 053 ,00 грн.

За результатами вказаної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В1" від 04.03.2015 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування на суму 132 168, 00 грн. та донарахування штрафних санкцій у сумі 33 042, 00 грн.;

- у період з 18.03.2015 року по 26.03.2015 року проведено документальну позапланову перевірку податкової звітності позивача за грудень 2014 року, за результатами якої складено акт №170/22/37484193 від 02.04.2015 року та підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування в сумі 799171,00 грн.

За результатами вказаної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В1" від 06.05.2015 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 522 494,00 грн. та донарахування штрафних санкцій у розмірі 261 247,00 грн

- у період з 12.05.2015 року по 20.05.2015 року проведено документальну позапланову перевірку податкової звітності позивача за січень 2015 року, за результатами якої складено акт №96/22/37484193 від 27.05.2015 року та підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування в сумі 494046,00 грн.

За результатами вказаної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В1" від 28.07.2015 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 76 545,00 грн. та донарахування штрафних санкцій у розмірі 38 272,50 грн.

- у період з 15.05.2015 року по 27.05.2015 року проведено документальну позапланову перевірку податкової звітності позивача за лютий 2015 року, за результатами якої складено акт №110/22/37484193 від 29.05.2015 року та підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування в сумі 777 906,00 грн.

За результатами вказаної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В1" від 22.07.2015 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 48,00 грн. та донарахування штрафних санкцій у розмірі 24,00 грн.;

- за результатами проведення документальної позапланової перевірки податкової звітності позивача за березень 2015 року складено акт №363/22/37484193 від 24.07.2015 року та підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування у розмірі 470 348,00 грн.

За результатами вказаної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В1" № від 26.08.2015 року про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 1841,00 грн та донарахування штрафних санкцій у розмірі 920,50 грн.;

- у період з 29.07.2015 року по 04.08.2015року проведено документальну позапланову перевірку податкової звітності позивача за квітень 2015 року, за результатами якої складено акт №394/22/37484193 від 11.08.2015 року.

За результатами вказаної перевірки підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість в розмірі 692 470,00 грн. Висновки акту перевірки щодо заниження податкового зобов`язання на 167 грн. були скасовані за результатами розгляду заперечень.;

- у період з 01.09.2015 року по 09.09.2015 року проведено документальну позапланову перевірку податкової звітності позивача за травень 2015 року, за результатами якої складено акт №413/22/37484193 від 16.09.2015 року та підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування в сумі 669305,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення за результатами акта перевірки контролюючим органом не приймалося.

- у період з 21.10.2015 року по 27.10.2015 року проведено документальну позапланову перевірку податкової звітності позивача за червень 2015 року, за результатами якої складено акт №513/22/37484193 від 03.11.2015 року та підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування в сумі 324 002,00 грн.;

- у період з 02.12.2015 року по 10.12.2015 року проведено документальну позапланову перевірку податкової звітності позивача за липень 2015 року, за результатами якої складено акт №586/22/37484193 від 14.12.2015 року та підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування в сумі 1630056,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення за результатами акта перевірки контролюючим органом не приймалося.

- у період з 21.12.2015 року по 25.12.2015 року проведено документальну позапланову перевірку податкової звітності позивача за серпень 2015 року, за результатами якої складено акт №616/22/37484193 від 31.12.2015 року та підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування в сумі 415174,00 грн.

За результатом вказаної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В1" від 27.01.2016 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 25594,00 грн. та донарахування штрафних санкцій у розмірі 12797,00 грн.;

- у період з 28.03.2016 року по 01.04.2016 року проведено документальну позапланову перевірку податкової звітності позивача за грудень 2015 року, за результатами якої складено акт №178/22/37484193 від 08.04.2016 року та підтверджено правомірність декларування бюджетного відшкодування в сумі 399 022,00 грн.

10. Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 04.03.2015 року № , від 06.05.2015 року №, від 28.07.2015 року № та від 27.01.2016 року № позивач оскаржив їх у судовому порядку.

11. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.05.2015 року по справі №822/930/15, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 року, задоволено позов ТОВ "Венус Україна", а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення- рішення форми "В1" від 04.03.2015 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування на суму 132 168 (сто тридцять дві тисячі сто шістдесят вісім ) гривень та донарахування штрафних санкцій у сумі 33 042 (тридцять три тисячі сорок дві) гривні.

12. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.08.2015 року по справі №822/2943/15, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015 року, задоволено позов ТОВ "Венус Україна", визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "В1" Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області № від 06.05.2015 року.

13. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.02.2016 року по справі №822/102/16 задоволено позов ТОВ "Венус Україна", визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 28.07.2015 року № . Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 року повернуто апеляційну скаргу Городоцькій об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

14. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.09.2016 року по справі №822/1283/16, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 року, задоволено позов ТОВ "Венус Україна", скасовано податкове повідомлення - рішення № від 27.01.2016 року та визнано його протиправним.

15. Податкові повідомлення-рішення № від 22.07.2017 року та № від 26.08.2015 позивач у судовому порядку не оскаржував.

16. Станом на день звернення позивача до суду бюджетна заборгованість в розмірі 931 881,66 грн. згідно поданих декларацій погашена не була. Відповідно не здійснено виплату бюджетного відшкодування податку на додану вартість по деклараціям за жовтень 2014 року у сумі 117 128,66 грн., грудень 2014 року у сумі 45966,00 грн., січень 2015 року у сумі 76545,00 грн., травень 2015 року у сумі 61160,00 грн., за липень 2015 року у сумі 605488,00 грн., за серпень 2015 року 25594,00 грн.

17. Враховуючи бездіяльність податкового органу, щодо невідшкодування позивачу податку на додану вартість за грудень 2014 року - грудень 2016 року, позивач звернувся до суду для захисту своїх порушених прав.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

18. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме бездіяльність податкового органу спричинила затримку у бюджетному відшкодуванні ПДВ, наслідком чого є нарахування та стягнення на користь позивача пені на рівні 120 відсотків облікової ставки національного банку України відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

19. Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

20. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

21. На обґрунтування доводів апеляційної скарги Головне управління ДФС у Хмельницькій області зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача та не застосував до спірних правовідносин передбачені законом строки звернення до суду в частині вимог щодо стягнення пені, який становить шість місяців з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав.

22. Також вказує, що на сьогоднішній день не врегульовано питання механізму відшкодування сум ПДВ, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

23. Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

24. Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25. Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

26. Згідно пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції на час подання податкової декларації) бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

27. Відповідно до п.200.7 ст.200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

28. У п.200.10 ст.200 ПК України встановлено, що протягом 30 календарних днів, які настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

29. Згідно п.200.12 ст.200 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

30. Відповідно до п.200.13 ст.200 ПК України, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

31. У разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених п.200.7 ст.200 ПК вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

32. Згідно з п.200.15 ст.200 ПК України, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

33. Пунктом 200.23 ст.200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

34. Зазначена норма Кодексу гарантує право платника податків на отримання матеріальної компенсації у зв`язку з невчасним проведенням бюджетного відшкодування суб`єктами владних повноважень, заявленого відповідно до закону.

35. Наведене дає підстави для висновку, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику податку на додану вартість суму бюджетного відшкодування протягом законодавчо встановленого строку. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України нараховується пеня.

36. Факт нарахування пені нерозривно пов`язується із фактом існування заборгованості бюджету, що дозволяє стверджувати про пеню як про міру відповідальності держави перед платником за порушення нею обов`язку вчасного відшкодування від`ємного значення суми податку на додану вартість.

37. Суд першої інстанції вірно зазначив, що на час виникнення спірних правовідносин нормами ПК України був закріплений обов`язок контролюючого органу щодо подання висновку із зазначенням суми бюджетного відшкодування.

38. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" N 1797-VIII (набрав чинності з 1 січня 2017 року) змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

39. Однак зміна порядку здійснення бюджетного відшкодування не звільняє контролюючий орган від виконання свого обов`язку щодо повернення узгодженої суми податку на додану вартість позивачу у передбачений законодавством спосіб.

40. Згідно пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України (в чинній редакції), формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

41. Відповідно до п.п. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

42. Пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України ( врахуванням доповнень внесених Законом №1797), визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

43. До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

44. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

45. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок №26), який, згідно з пунктом 3 Постанови, набирає чинності з 1 квітня 2017 року.

46. При цьому, Постановою встановлено, що до набрання чинності Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.

47. Матеріалами справи підтверджується, що у судовому порядку скасовано податкові повідомлення-рішення, а саме: № від 04.03.2015 року, № від 06.05.2015 року, № від 28.07.2015 року, № від 27.01.2016 року.

48. Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

49. Висновки про бюджетне відшкодування за звітні періоди сформовані контролюючим органом у такі терміни: за жовтень та грудень 2014 року, за січень 2015 року, за березень 2015 - липень 2015 року висновки сформовані 25 грудня 2015 року, за лютий 2015 року висновки сформовано 29.09.2015 року та 25.12.2015 року, за серпень 2015 року сформовано висновки 12.02.2016 року та 23.02.2016 року, що свідчить про порушення строків визначених ПК України.

50. Судом встановлено, що суми ПДВ задекларовані до відшкодування з бюджету за вказані у позовній заяві звітні періоди частково відшкодовані платнику на рахунок у банку, а саме:

- 30.12.2015 року позивачу відшкодовано суму податку на додану вартість за січень -липень 2015 року, жовтень 2014 року та грудень 2014 року;

- 18.02.2016 року та 29.02.2016 року позивачу відшкодовано суму податку на додану вартість за серпень 2015 року;

- 28.04.2016 року позивачу відшкодовано суму податку на додану вартість за грудень 2015 року;

- 07.10.2015 року та 30.12.2015 року позивачу відшкодовано суму податку на додану вартість за лютий 2015 року.

51. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач набув право на нарахування пені в порядку, визначеному пунктом 200.23 ст.200 ПК України, оскільки відповідач не відшкодував суми ПДВ ТОВ "Венус Україна", у строки, встановлені підпунктом 200.10-200.13 статті 200 ПК України.

52. З метою внесення до Тимчасового реєстру заяв ТОВ "Венус Україна" про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016 року, за якими станом на 01.01.2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету, а саме: за жовтень 2014 року, за грудень 2014 року, за січень 2015 року, за травень 2015 року, за липень 2015 року та серпень 2015 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області направлено до ДФС України відповідні листи.

53. Отже, до 01.04.2017 податковий орган мав скласти та подати до територіального органу Державної казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

54. З 01.04.2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження. Тобто відповідач 1 мав внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, для забезпечення доступу органу Казначейства для виконання.

55. Проте, вказані дії контролюючим органом всупереч вимог законодавства вчинені не були, що призвело до неотримання позивачем належного бюджетного відшкодування у визначений законом строк.

56. Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

57. Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України „Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

58. При вирішення даної справи, колегія суддів враховує рішення Європейського суду у справі "ІНТЕРСПЛАВ проти УКРАЇНИ" від 09.01.2007 року, відповідно до якого суд вказує, що втручання у право власності заявника повинно бути пропорційним. Постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника, порушує "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

59. За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.09.2014 року, за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.

60. Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог "якості" закону та юридичної визначеності. У рішенні по справі Yvonne van Duyn v Home Office, Європейський Суд з прав людини вказує, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

61. Принцип верховенства права вимагає дотримання вимог "якості" закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі "Михайлюк та Петров проти України" (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі "Полторацький проти України".

62. У Рішенні ЄСПЛ у справі "Салов проти України" наголошується, що та чи інша норма не може вважатися "законом", якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія.

63. Тобто платники податків, заяви яких про надання їм бюджетного відшкодування внесені до Тимчасового реєстру заяв про бюджетне відшкодування мають чітко розуміти за яких умов вони можуть отримати таке відшкодування, яке гарантоване ст. 200 ПКУ.

64. З огляду на вказані обставин справи та положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність достатньої чіткості у національному законодавстві на предмет умов за яких платник вправі отримати бюджетне відшкодування порушує принцип верховенства права стосовно "якості" закону та юридичної визначеності. Водночас, зазначене порушує "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права позивача на мирне володіння майном, що є підставою для вжиття заходів стосовно повного та належного юридичного захисту прав позивача на належне володіння майном на яке він має право в силу вимог національного законодавства та обумовлених вище рішень суду винесених у справах за позовом даного платника.

65. Доводи скаржника щодо застосування до спірних правовідносин загального процесуального строку оскарження колегія суддів оцінює критично з огляду на те, що сукупний аналіз положень пункту 43.3 статті 43, пункту 102.5 статті 102, пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України свідчить про те, що строк звернення до адміністративного суду з цим позовом встановлюється на рівні 1095 днів від дня виникнення права на бюджетне відшкодування або від дня коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про порушення цього права.

66. ПК України не містить прямої норми, яка б визначала строки звернення до суду із вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку із несвоєчасним відшкодуванням податку на додану вартість. Податковим законодавством не встановлено строку для виплати пені податковим органом, а також норми про час узгодження суми пені. Положення пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України передбачають право платника податку на нарахування та отримання пені включно до дня погашення. Пеня в контексті наведеного пункту є по суті способом забезпечення виконання державою в особі органу ДФС зобов`язання з відшкодування податку на додану вартість платнику податків.

67. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду у справі №817/1828/17 від 09.10.2018.

68. Враховуючи наведені обставини у сукупності колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок затримки у виплаті позивачу бюджетного відшкодування у позивача виникло право на стягнення пені в порядку п.200.23 ст.200 ПК України на рівні 120% облікової ставки НБУ в розмірі 967 752,09 грн.

69. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

70. Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

71. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

72. Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

73. Оскільки судом першої інстанції судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 травня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.