Справа № 2040/6710/18
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 р. м. ХарківСправа № 2040/6710/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Бенедик А.П. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М. (повний текст складено 22.01.19) по справі № 2040/6710/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області , Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправними та скасування розрахунку та постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вимогами до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області (далі - перший відповідач), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - другий відповідач) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу (до акту №0010353 від 02.07.2018) у розмірі 2301,12 євро, що був складений щодо ФО-П ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 041542 від 31.07.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо протиправності оскаржуваних розрахунку та постанови.

Відповідачем, Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області, надано відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджується про безпідставність вимог апеляційної скарги. Крім того, подано клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог стосовно оскарженого розрахунку.

229

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ФОП ОСОБА_1 надавались послуги з автомобільного перевезення вантажів, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 272667 від 02.07.2018, згідно якої під керуванням водія ОСОБА_2 (посвідчення водія НОМЕР_1 від 04.05.2018 на а.с. 60) здійснювалося перевезення товару автомобілем НОМЕР_2 та причепом НОМЕР_3 з пункту завантаження смт. Печеніги до пункту розвантаження у м. Черноморськ, масою 39,440 тон (а.с. 8).

Під час здійснення такого перевезення 02.07.2018 контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, відповідно щотижневого графіку проведення рейдових перевірок та направлення на перевірку № 029327 від 02.07.2018, п. 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, затвердженого Постановою КМУ № 422 від 20.05.2013 (далі - Порядок № 422), на 516 км а/д «Київ - Харків - Довжанський» була проведена перевірка зазначеного транспортного засобу (а.с. 53-54) DАF, модель ХF 105.510, реєстраційний номер НОМЕР_2 зі спеціалізованим напівпричепом-цистерною марки CLAYTON, модель СС, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які належать позивачу та використовуються ним для здійснення господарської діяльності.

За результатами здійсненої перевірки шляхом зважування вищезазначеного транспортного засобу (чек № 95 від 02.07.2018 на а.с. 56) співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області було встановлено, що загальна вага транспортного засобу становить - 43,950 тони, при максимально дозволеній масі для такого типу транспортного засобу - 40 тон, при цьому навантаження на строєну ось з одиночними шинами складає 26,450 тон при максимально допустимому навантаженні для даного типу транспортного засобу 22 тон. Враховуючи, що законодавчо встановлена похибка становить 2 %, то транспортний засіб необхідно вважати невеликоваговим лише при загальній вазі 40,800 т. та навантаженні на строєну - 22,440 т.

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю суб`єктом владних повноважень було складено:

- акт №0010353 від 02.07.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено, що при перевезенні вантажу (технічна олія) за маршрутом смт. Печеніги - Черноморськ (816 км.) при нормативно допустимій вазі 40 тонн фактична склала 43,95 тонни. Відстані між осями, метрів: 3.8, 4.2, 1.4, 1.4, а осьові навантаження (тонн) при нормативно допустимих 11/11/7,3/7,3/7,3 фактично складало 6750/10750/8750/8350/9350 (а.с. 58);

- акт № 063547 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 02.07.2018 (а.с. 14);

- довідку № 0023353 про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 02.07.2018 із зазначенням навантаження на осі, тонн: 1) 6750; 2)10750; 3) 8750; 4) 8350; 5)9350 (а.с. 57);

- розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0010353 від 02.07.2018, відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 31 постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007), яким визначено плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 2301,12 євро. (а.с. 59).

Приймаючи постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу, суд першої інстанції виходив з наданої правової оцінки вказаному розрахунку як рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям ст. 2 КАС України, з метою захисту порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо такої частини позовних вимог здійснені з порушенням норм процесуального права з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Укртрансбезпеки, реорганізувавши шляхом злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансінспекція).

Згідно п. п.п. 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Разом з цим, повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати.

При цьому, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому він не може бути предметом спору.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому, колегія суддів зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 06.06.2018 у справі №820/1203/17 та від 30.01.2019 у справі № 803/3/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку, що вимоги про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу, не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Суд першої інстанції не врахував вищезазначених норм процесуального права та розглянув справу в порядку адміністративного судочинства, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому є підстави для скасування судового рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу, з закриттям провадження у справі.

Щодо вирішення спору за позовними вимогами про скасування постанови Управління Укртрансбезпеки у Харківській області про застосування адміністративно - господарського штрафу № 041542 від 31.07.2018.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні зазначеної частини позову, суд першої інстанції виходив з правомірності застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій, з чим погоджується колегія суддів, враховуючи вимоги діючого законодавства та фактичні обставини справи.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи встановлено, що рішення про застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій прийнято відповідачем на підставі висновків перевірки, зафіксованих в акті від 02.07.2018 № 063547 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час перевірки водій не надав інспекторам дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами з перевищенням вагових обмежень, виданий компетентними органами. Разом з тим, перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність абз. 3 ч. 1 ст. 60 вказаного Закону.

Так, згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 4 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Як зазначено вище, за приписами чинного законодавства Укртрансбезпеки наділено повноваженнями щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Пунктами 1 і 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" передбачено утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, серед яких значиться Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Отже, враховуючи, що Управління Укртрансбезпеки у Харківській області є структурним підрозділу апарату Служби, колегія суддів дійшла висновку, що у такого відповідача наявні поноваження розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно ч.ч. 14 - 17 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»: державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567), пунктами 25, 26, 27 якого встановлено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Позивачем не спростовано, що справу про застосування адміністративно-господарських штрафів було розглянуто у його присутності позивача. Інших доводів щодо недотримання відповідачем порядку розгляду справи, ані позовна заява ані апеляційна скарга не містить.

Надаючи оцінку дійсності факту встановленого порушення, колегія суддів враховує наступні приписи діючого на час спірних правовідносин сторін законодавства.

Статтею 33 Закону України від 08.09.2005 №2862-IV «Про автомобільні дороги»: рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух»: з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пункт 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок №879) встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно п. 16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

Відповідно до п.п. 12-13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

В пункті габаритно-вагового контролю в Харківській області на 516 км а/д М-03 «Київ - Харків - Довжанський» 02.07.2018 використовувались ваги - «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Е-АS2-РWIА, серійний номер приладу 424, серійні номери платформ 865 та 866, введений в експлуатацію 20.12.2017.

Згідно довідки № 0023353 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 02.07.2018, навантаження на осі, тон складає: 1) 6750, 2) 10750, 3) 8750, 4) 8350, 5) 9350, повна маса транспортного засобу 43, 95 тон.

Дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами з перевищенням вагових обмежень, позивачем надано не було.

Жодних доказів, які б спростовували результати габаритно-вагового контролю, матеріали справи не містять.

Посилання заявника апеляційної скарги в якості підтвердження факту не перевищення вагових обмежень на товарно-транспортну накладну № 272667 від 02.07.2018 вважаються необгрунтованими, оскільки, зважаючи на відсутність запису про пломбування після навантаження у вказаній накладній (не заповнена графа «номер пломби»), зазначений доказ не може бути визнано належним та достатнім підтвердженням маси транспортного засобу у 39,44 тонни за вказаним маршрутом перевезення вантажу. Крім того, у справі відсутні докази відповідності вагового устаткування, за допомогою якого було здійснено запис у товарно-транспортній накладній про вагове значення навантаженого автомобіля, вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Доводи апеляційної скарги про порушення методики зважування транспортного засобу теж не можуть спростувати висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Адже, пункт 19 Порядку № 879 було виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 671 від 30.08.2017, яка набрала чинність 08.09.2017. Тобто, станом на день проведення перевірки (02.07.2018) у відповідача не існувало обов`язку використання будь-якої методики. Відповідні висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02.08.2018 по справі № 820/1420/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки відповідача про порушення позивачем ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, передбаченого ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджує обгрунтованість висновків суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про застосування до позивача адміністративно - господарського штрафу № 041542 від 31.07.2018.

Зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки при прийнятті рішення у вищезазначеній частині позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права.

З огляду на результати апеляційного перегляду судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 238, 242, 243, 250, 271, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 по справі № 2040/6710/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового траспортного засобу.

Прийняти нове судове рішення про закриття провадження у справі за позовними вимогами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового траспортного засобу.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 по справі № 2040/6710/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 31.05.2019.