Справа № 210/4814/18
Суддя: Ступак С. В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4814/18
Провадження № 2-а/210/51/19
У Х В А Л А

іменем України

"27" травня 2019 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В. розглянувши в місті Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання протиправним рішення виконкому та визнання права на приватизацію та права власності на кімнату у гуртожитку, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2018 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання протиправним рішення виконкому та визнання права на приватизацію та права власності на кімнату у гуртожитку.

Ухвалою суду від 29 серпня 2018 року вказаний адміністративний позов було залишено судом без руху.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2018 року, у зв`язку з невиконанням позивачем ухвали без руху судом було повернуто адміністративний позов позивачу, однак Постановою Третього апеляційного адміністративного суду, ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04.10.2018 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

25 березня 2019 року судом відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідно до уточного адміністративного позові від 27.09.2018 року, позивач просить суд: визнати протиправними рішення Виконкому Металургійної районної у місті ради № 182 від 16.05.2018 року, яким було відмолено позивачу у передачі спірної кімнати в приватну власність та визнати за позивачем право на приватизацію спірної кімнати та відповідно право приватної власності на кімнату АДРЕСА_1 яка розташована на 4 АДРЕСА_2 9 поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 13,9 кв.м. у тому числі: 1-а кімната 13.9 кв.м., вбиральні (сполучено) площею 2,1 кв.м., коридору площею 2,0 кв.м.

Дослідивши та проаналізувавши зміст адміністративного позову у сукупності з іншими матеріалами справи суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з наступних мотивів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України під терміном «адміністративна справа» розуміють переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а «публічно-правовий спір» - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з п. 1 і 3 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

У контексті з наведеним суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.

Спір матиме приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

З тексту позовної заяви та доданих до неї документів видно, що позивач не згодний з рішенням виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради щодо відмови у передачі спірної кімнати в приватну власність та визнати за позивачем право на приватизацію спірної кімнати та відповідно право приватної власності на кімнату АДРЕСА_1 на 4 АДРЕСА_2 9 поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 13,9 кв.м. у тому числі: 1-а кімната 13.9 кв.м., вбиральні (сполучено) площею 2,1 кв.м., коридору площею 2,0 кв.м.

Тобто предметом спірних правовідносин є права користування та розпорядження нерухомим майном (квартирою), які, в свою чергу, є майновими правами особи.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України надано визначення публічно-правовому спору, за яким це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, одним з учасників адміністративного спору є суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У частині третій статті 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" № 2482-ХІІ.

Згідно із частиною 11 статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду вирішуються судом.

З аналізу вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, статей 2, 19 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи, оскільки за своєю правовою природою приватизація житла є правочином, за яким особа безоплатно, у межах норм, встановлених законом, набуває у власність житлове приміщення, яке перебуває у його правомірному користуванні.

У цьому випадку це спір про право цивільне, хоч у ньому й бере участь суб`єкт публічного права, адже спірні правовідносини врегульовано нормами Житлового кодексу УРСР і стосуються захисту житлових прав особи, що є вирішальним.

У таких спорах орган місцевого самоврядування, у даному випадку виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, реалізує свої повноваження власника державного житлового фонду, тобто перебуває з громадянином не в публічно-правових, а у приватноправових відносинах.

Тому справи за позовами про зобов`язання провести приватизацію квартири (передати у власність) розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Зазначена позиція суду підтверджується постановою Великої Палати Верховного суду від 20 червня 2018 року по справі № 200/18858/16-ц.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, зважаючи на те, що у даній справі спір фактично пов`язаний з реалізацією майнових прав особи, тобто, із цивільним правом, то відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює. Відповідно оскільки розгляд справи в порядку адміністративного судочинства суперечить процитованій вище ст. 19 КАС України, то суд вважає, що компетентним судом для вирішення спору є суд цивільної юрисдикції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 238, ст.ст. 239, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання протиправним рішення виконкому та визнання права на приватизацію та права власності на кімнату у гуртожитку.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення із позовом до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: С. В. Ступак