Справа № 569/17242/18
Суддя: Смолій Л. Д.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідача Дудки І.О., Гресько О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, у якому просить визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, визнати неправомірними дії та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дудки І.О. про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 569/12378/17 від 05.06.2018 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області, зобов`язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області здійснити всі необхідні заходи для примусового виконання рішення суду в частині виплати заборгованості, що виникла в результаті невиконання постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року № 569/12378/17, встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного територіального управління юстиції у Рівненській області подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що постанова державного виконавця є незаконною, рішення суду є обов`язковим до виконання.

Представники відповідача начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Гресько О.Р. та головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дудка І.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, просили відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебував виконавчий лист № 569/12378/17, виданий 05.06.2018 року Рівненським міським судом Рівненської області про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №5/84 від 12 травня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ліквідаційною комісією УМВС України в Рівненській області, з 01 січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», №947 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 року».

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дудкою І.О. від 06.06.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 56549654 по виконанню виконавчого листа № 569/12378/17. (а.с. 17)

В межах даного виконавчого провадження 25.06.2018 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області Дудки І.О. на боржника Головне управління Пенсійного фонду України накладено штраф на користь держави в розмірі 5100 гривень, оскільки згідно повідомлення № 6025/09 від 12.06.2018 року Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області станом на 25.06.2018 року рішення повністю не виконане.

Постановою заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Гресько О.Р. при здійсненні контролю за діями та рішеннями державного виконавця в процесі примусового виконання виконавчого листа № 569/12378/17 виданого Рівненським міським судом Рівненської області 05.06.2018 року 22 серпня 2017 року постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Рівненській області від 25.06.2018 року ВП 56549654 про накладення штрафу на головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в сумі 5100 гривень скасована.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області Дудки І.О. від 29 серпня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 569/12378/17 закінчено відповідно до вимог п.11 ч.1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною постановою встановлено, що доплату пенсії за період з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року в сумі 3084,87 направлено на виплату до банку електронним файлом, що підтверджується інформацією щодо виплати пенсії за відомостями пенсійної справи . Крім того боржник повідомив стягувачу, що згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою за період з січня 2016 року по грудень 2017 року перераховано пенсію стягувачу на суму 80206,62 грн, яка буде виплачена в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 після виділення коштів на її фінансування з державного бюджету. За таких обставин, часткове невиконання рішення суду боржником з незалежних від нього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні статтей 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження»/ надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Отже, юридичною підставою для прийняття вказаної вище постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", а фактичною - невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч 2. ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

З аналізу положень статті 63 Закону № 1404-19 видно, що рішення, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення є рішенням немайнового характеру, порядок виконання якого встановлений у розділі VIII Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, рішення немайнового характеру не має ціни, при цьому рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12378/17 є немайновим, оскільки зобовязує управління вчинити дії по нарахуванню та виплаті пенсії.

Із положень статті 63 Закону «Про виконавче провадження» випливає, що за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Із аналізу вищезазначених норм видно, що за рішенням, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії виконавець, у разі не виконання такого, накладає штраф, у разі ж повторного невиконання надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та закінчує виконавче провадження.

Суд зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" є виконання вищезазначених вимог та вимогст.75 ЗУ "Про виконавче провадження"

В свою чергу, невиконання рішення суду та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з формальних підстав призведе до того, що рішення суду не буде виконано, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статей 8,9 КАС України є його складовою.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» : по-перше, нагадав, що п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 р.) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов`язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п.1 ст.6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 липня 2006 року у справі «Васильєв проти України» зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов`язком держави.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не вжито всіх заходів щодо виконання постанови Рівненського міського суду і закінчено виконавче провадження з порушенням вимог законодавства, а викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню повністю.

Окрім того слід зазначити, що за приписами ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені саме виконавчим документом і цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що судове рішення було виконано лише частково - було здійснено перерахунок пенсії за весь період, починаючи з 01.01.2016 року. Жодних доказів, що рішення в частині виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 виконане матеріали справи не містять. Таким чином, у державного виконавця були відсутні підстави для закриття виконавчого провадження.

Крім того, за приписами ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином, у випадку, не виконання рішення суду протягом 2019-2020рр., в тому порядку, в якому планується виконання на даний час судового рішення боржником, стягувач у виконавчому провадженні фактично буде позбавлений права повторно звернутись з цим же виконавчим листом з приводу примусового виконання рішення суду, тим самим буде повністю нівельовано гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Ця норма кореспондується з положеннями ч. г п.п. 2 п.1 ст. 322 КАС України та ч. ґ п.п. 2 п. 1 ст. 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду, апеляційної, чи касаційної інстанції може бути встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Тобто, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі по суті позовних вимог.

Аналізуючи наведені законодавчі приписи, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконання рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі ( постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 КАСУ» від 13.03.2017 № 3).

В даному випадку спір між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Рівненській області є вирішеним в судовому порядку, про що винесено постанову від 29.11.2017 року по справі № 569/12378/17, яка набрала законної сили та в резолютивній частині якої відповідача не зобов`язано подати звіт про виконання судового рішення. Отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.242-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №56549654 від 29.08.2018 року, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області здійснити всі передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» заходи для примусового виконання рішення суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненської області судовий збір у розмірі 1536 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя -