Справа № 1540/4793/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4793/18

Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Дата і місце ухвалення: 11.03.2019р., м.Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря: Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу приватного підприємства «АРМАН-2012» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року по справі за позовом приватного підприємства «АРМАН-2012» до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року приватне підприємство «АРМАН-2012» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ОД797/940/АВ/НП/СПТД/ФС/82 від 07 вересня 2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 08.04.2019 року приватне підприємство «АРМАН-2012» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, що призвело до не правильного її вирішення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки твердженням позивача про ненадання відповідачем жодного доказу вчинення перешкод у проведенні інспекційного відвідування. Посадові особи Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради, що з`явилися на територію закладу ресторанного господарства «У фонтана», не надали будь-яких доказів в підтвердження повноважень на здійснення інспекційного відвідування з питань дотримання законодавства про працю, не пред`явили посвідчення інспекторів праці.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що статтею 265 КЗпП України встановлено різну відповідальність особи за недопуск до перевірки з питань додержання законодавства про працю та за недопуск до перевірки з питань виявлення неоформлених трудових відносин. Зокрема, за недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні законом встановлена відповідальність у розмірі 9600 грн., а не 372 300 грн. як про це зазначено в оскаржуваній постанові відповідача про накладення штрафу.

Посилається апелянт і на те, що відповідач, здійснюючи інспекційне відвідування ПП «АРМАН-2012», не міг накласти на підприємство штраф на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки на підставі вказаної норми штраф може бути накладений лише за недопущення до проведення перевірки, а не інспекційного відвідування. При цьому, перевірка та інспекційне відвідування є різними формами державного нагляду (контролю), порядок проведення яких відрізняється.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції звернути увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази належності закладу ресторанного господарства «У фонтана» приватному підприємству «АРМАН-2012». До того ж, в наказі про здійснення інспекційного відвідування №91-п від 21.08.2018 року відсутні відомості про суб`єкта господарювання, у якого планувалося проведення заходу державного нагляду (контролю).

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року та прийняття нової постанови - про задоволення позову ПП «АРМАН-2012».

Департамент аналітики та контролю Одеської міської ради подав письмовий відзив на апеляційну скаргу ПП «АРМАН-2012», в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом спору є оскарження ПП «АРМАН-2012» законності постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ОД797/940/АВ/НП/СПТД/ФС/82 від 07 вересня 2018 року, якою на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, на позивача накладено штраф в розмірі 372 300 грн. за недопуск інспекторів праці Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування - закладу ресторанного господарства «У фонтана», який знаходиться за адресою: 65014, м.Одеса, вул. Базарна, 1а.

Зазначену постанову прийнято відповідачем на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування №ОМС-ОД797/940/НД/АВ/82 від 29.08.2018 року.

Зокрема, у вказаному акті зазначено, що 29.08.2018 року о 13 год. 15 хв. головним спеціалістом відділу контролю за дотриманням законодавства про працю Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради, інспектором праці ОСОБА_4 (службове посвідчення №940), відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, частини 3 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 16 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017року №295, у присутності заступника начальника відділу контролю за дотриманням законодавства про працю Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради, інспектора праці Сорочан Т.М . та керівника ПП «АРМАН-2012» Мелікян Артура Альбертовича здійснено спробу проведення інспекційного відвідування закладу ресторанного господарства «У фонтана» (65014, м.Одеса, вул. Базарна, 1а) на предмет дотримання вимог ст.ст. 21, 24 КЗпП України.

Однак, ОСОБА_3 не надав доступ до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування закладу ресторанного господарства «У фонтана», що призвело до створення перешкод у проведенні перевірки з питань фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

При зверненні з позовом до суду про визнання протиправною та скасування постанови №ОМС-ОД797/940/АВ/НП/СПТД/ФС/82 від 07.09.2018 року ПП «АРМАН-2012» посилалося на те, що: особи, котрі з`явилися на територію закладу «У фонтана», не надали позивачу будь-яких доказів на підтвердження наявності повноважень на здійснення інспекційного відвідування з питань дотримання законодавства про працю, та не пред`явили посвідчення інспекторів праці; на офіційному сайті Державної служби України з питань праці відсутні службові посвідчення інспекторів праці №938 та №940, видані на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; позивачу не було надано копії наказу, на підставі якого здійснено позаплановий захід державного контролю; в наказі «Про здійснення інспекційного відвідування» №91-п від 21.08.2018 року відсутні відомості щодо суб`єкта господарювання, щодо якого проводяться заходи державного нагляду (контролю); статтею 265 КЗпП України встановлено різну відповідальність особи за не допуск до перевірки з питань додержання законодавства про працю, та за не допуск до перевірки з питань виявлення неоформлених трудових відносин; на підставі 265 КЗпП України можна притягнути до відповідальності за недопуск до перевірки, а не інспекційного відвідування; ПП «АРМАН-2012» не має жодного відношення до закладу ресторанного господарства «У фонтана».

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов висновку, що факт недопуску ПП «АРМАН-2012» інспекторів Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради до проведення інспекційного відвідування підтверджено належними доказами, як і дотримання відповідачем процедури притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності. Суд не прийняв до уваги посилання позивача на те, що в межах здійснення інспекційного відвідування у суб`єкта владних повноважень були відсутні законодавчо передбачені підстави для накладення на підприємство штраф за порушення приписів абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, зазначивши, що з урахуванням системного аналізу приписів статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у комплексі з положеннями п.2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295, інспекційне відвідування є формою заходу державного нагляду (контролю).

Також, суд визнав необґрунтованими посилання ПП «АРМАН-2012» на те, що відповідно до інформації розміщеної на офіційному сайті Державної служби України з питань праці за посиланням - http://dsp.gov.ua/informatsiia-pro-sluzhbovi-posvidchennia-inspektoriv-pratsi/, службові посвідчення інспекторів праці ОСОБА_4 та ОСОБА_6 №938, №940, відповідно, відсутні, оскільки перевіряючі є службовими особами Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради, а тому їх посвідчення розміщено за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Щодо посилань позивача на те, що заклад ресторанного господарства «У фонтана» не належить ПП «АРМАН-2012», то суд першої інстанції визнав їх безпідставними, зазначивши, що жодних належних та достатніх доказів на підтвердження означеного, позивачем суду не надано. При цьому, суд врахував відомості Статуту ПП «АРМАН-2012», затвердженого Рішенням засновників №1 від 17.02.2012р., та дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.08.2018р., згідно яких: місцезнаходженням ПП «АРМАН-2012» є 65014, м.Одеса, вул.Базарна, будинок 1а; видами діяльності підприємства, серед іншого, є 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

Переглядаючи правильність таких висновків суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) визначено статтею 4 Закону №877-V, відповідно до частин 1, 4 якої державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 статті 2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються, серед іншого, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, пунктом 2 якого передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Порядком №295 не встановлено вимог щодо оформлення наказу про здійснення інспекційного відвідування.

Частиною 1 статті 7 Закону №877-V передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

При цьому, згідно ч.5 ст.2 Закону №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог, серед іншого, частин першої - четвертої та шостої статті 7 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що інспекційне відвідування, до здійснення якого позивачем нібито не допущено посадових осіб Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради, здійснювалося відповідачем на підставі наказу «Про здійснення інспекційного відвідування» №91-п від 21.08.2018 року, який, в порушення вимог частини 1 статті 7 Закону №877-V, не містить найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід.

Зазначеним розпорядчим актом наказано здійснити позаплановий захід державного контролю у формі інспекційного відвідування закладу ресторанного господарства «У фонтана» без зазначення, якому суб`єкту господарювання належить відповідний заклад.

На вказану обставину суд першої інстанції не звернув уваги.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що зібравши та проаналізувавши інформацію із засобів масової інформації, а саме з мережі «Інтернет», встановлено, що кафе «У фонтана» має веб-сайт, на якому розміщені відомості щодо адреси, засобів зв`язку закладу, а також фото інтер`єру та меню. Будь-які дані щодо власника/суб`єкта господарювання відсутні. У зв`язку з цим, Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради не вдалось встановити дані щодо найменування суб`єкта господарювання закладу ресторанного господарства «У фонтана».

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи відповідача, оскільки зазначене не являється підставою для невиконання вимог частини 1 статті 7 Закону №877-V.

Відповідно до п.12 Порядку №295 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Згідно п. 16 Порядку №295 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Пунктом 9 Порядку №295 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

При цьому, п.14 Порядку №295 надає право об`єкту відвідування не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі відсутності службового посвідчення, а також, якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.

При зверненні з позовом до суду ПП «АРМАН-2012» свої вимоги, серед іншого, обґрунтовувало тим, що посадовими особами відповідача не пред`явлено ані посвідчень перевіряючих, ані направлень на проведення інспекційного відвідування. Крім того, на офіційному сайті Державної служби України з питань праці відсутні службові посвідчення інспекторів праці №938 та №940, видані на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких доводів позивача, оскільки дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді, не надано жодного доказу в підтвердження протилежного. З надано Департаментом відеозапису відповідні обставини не являється за можливе встановити.

Варто зазначити, що Департамент аналітики та контролю Одеської міської ради, з яким погодився суд першої інстанції, не заперечує відсутність на офіційному веб-сайті Держпраці (http://dsp.gov.ua/informatsiia-pro-sluzhbovi-posvidchennia-inspektoriv-pratsi/) службових посвідчень інспекторів праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, відповідач посилається на те, що відповідні посвідчення розміщено на сайті Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради, так як перевіряючі є посадовими особами саме Департаменту.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів, оскільки п.14 Порядку №295 передбачено право об`єкта відвідування не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі відсутності службових посвідчень інспекторів праці саме на офіційному веб-сайті Держпраці, а не його територіальних органів чи інших органів, визначених пунктом 2 Порядку №295, яким надано право проводити державний контроль за додержанням законодавства про працю у формі інспекційних відвідувань.

За змістом статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абз.2 ч.2 ст.265);

- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абз.6 ч.2 ст.265);

- вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абз.7 ч.2 ст.265).

Тобто, встановлений контролюючим органом факт недопуску до проведення перевірки або створення перешкод у її проведенні є правовою підставою для застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій. Однак, «перевірка» та «інспекційне відвідування» є різними формами заходів державного нагляду (контролю) у відповідності до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підстави та порядок проведення яких, оформлення їх результатів та притягнення об`єктів контролю до відповідальності значно відрізняються.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за недопуск до проведення інспекційного відвідування на підставі ст.265 КЗпП України не може бути визнано правомірним.

Поряд з цим, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги ПП «АРМАН-2012», що так як предметом інспекційного відвідування в наказі «Про здійснення інспекційного відвідування» №91-п від 21.08.2018 року зазначено додержання законодавства про працю, то за недопуск до відповідного заходу контролю передбачена відповідальність абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України у вигляді штрафу у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, а не відповідальність, передбачена абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України у вигляді штрафу у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, яку застосовано у даному випадку.

Колегія суддів зазначає, що предмет заходу державного контролю в наказі №91-п від 21.08.2018 року вказано як «додержання вимог законодавства про працю, зокрема, фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту)».

До такого висновку щодо предмету заходу державного контролю суд апеляційної інстанції дійшов аналізуючи також зміст службової записки головного спеціаліста відділу контролю за дотриманням законодавства про працю ОСОБА_4 на ім`я заступника директора департаменту - начальника відділу аналітики та контролю ОСОБА_9 щодо необхідності здійснення заходу контролю у вигляді інспекційного відвідування закладу ресторанного господарства «У фонтана», розташованого за адресою: 65014, м.Одеса, вул.Базарна, 1а, оскільки за наслідками аналізу стану дотримання суб`єктами господарювання м.Одеси, які здійснюють господарську діяльність у сфері ресторанного господарства законодавства про працю, встановлено, що дані суб`єкти господарювання, в силу специфіки та сезонності діяльності, приймають працівників без належного оформлення трудових угод з ними. Станом на момент проведення аналізу закладу «У фонтана», вбачається можливість наявності фактів допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, що ПП «АРМАН-2012» не має жодного відношення до закладу ресторанного господарства «У фонтана» колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування своїх висновків про те, що у закладі ресторанного господарства «У фонтана» здійснює господарську діяльність саме ПП «АРМАН-2012» відповідач посилається лише на відомості Статуту підприємства та дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.08.2018р., згідно яких: місцезнаходженням ПП «АРМАН-2012» є 65014, м.Одеса, вул.Базарна, будинок 1а; видами діяльності підприємства, серед іншого, є 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Також, відповідач зазначає, що згідно з Реєстрами виданих, призупинених та анульованих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а також Реєстру місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв та тютюнових виробів, підприємству видано ГУ ДФС в Одеській області ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1900145 та на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №1900129, зі змісту яких слідує, що ПП «АРМАН-2012» здійснює господарську діяльність саме по вул.Базарній, будинок 1а в м.Одесі.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, оскільки при зверненні з позовом до суду позивач не заперечував факт здійснення господарської діяльності за вказаною адресою. При цьому, ПП «АРМАН-2012» зазначало, що підприємство здійснює діяльність в торгівельному магазині Універсамі «LORI», який знаходиться за цією ж адресою та не був об`єктом перевірки.

На користь таких доводів позивача свідчить і довідка Головного управління ДФС в Одеській області від 20.08.2018 року №1801/15-32-13-06 «Про результати фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_11, податковий номер НОМЕР_1 , з питань використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету», в пункті 2 розділу ІІ якої зазначено, що за адресою: м.Одеса, вул.Базарна, будинок 1а, здійснюють підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_12, ПП «Лорі», ПП «АРМАН-2012», ФОП ОСОБА_11 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка міститься в матеріалах справи, тип майна кафе-бар «У Фонтана», реєстраційний номер майна 9687881, по вул.Базарна, 1а в м.Одесі, загальною площею 72,3 кв.м., належить ОСОБА_11 .

Належність вказаній особі закладу ресторанного господарства «У Фонтана» ОСОБА_11 підтвердила листом від 20.11.2018 року.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що саме ПП «АРМАН-2012» мало надати належні та достатні докази на спростування висновків відповідача про належність закладу, в якому планувалось проведення інспекційного відвідування, іншому суб`єкту господарювання. Судом першої інстанції не враховано положення ч.2 ст.77 КАС України, а також залишено поза увагою, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (рішення ЄСПЛ «Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey»).

На підставі викладеного у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що Департаментом аналітики та контролю Одеської міської ради не доведено законність постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ОД797/940/АВ/НП/СПТД/ФС/82 від 07 вересня 2018 року. А відтак, вказана постанова відповідача підлягає скасуванню, а позов ПП «АРМАН-2012» - задоволенню у повному обсязі.

Визнання постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі №826/8917/17 нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Станом на момент здійснення інспекційного відвідування та постановлення оскаржуваного судового рішення у даній справі постанова Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 була чинною та її положення підлягали врахуванню як відповідачем, так і судом при вирішенні спору.

Оскільки судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи та постановлено судове рішення з не правильним застосуванням норм матеріального права, а також відповідачем не доведено обставини, які мають значення для справи, тому, відповідно до ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє скаргу ПП «АРМАН-2012», скасовує рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення - про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5584,40 грн., що підтверджується квитанцією №13 від 08.10.2018 року. Крім того, при зверненні до суду апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 8376,75 грн., що підтверджується квитанцією №ПН2258 від 03.04.2019 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що стягненню на користь ПП «АРМАН-2012» з Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради (за рахунок бюджетних асигнувань вказаного суб`єкта владних повноважень) підлягає сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 13961,15 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «АРМАН-2012» задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов приватного підприємства «АРМАН-2012» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ОД797/940/АВ/НП/СПТД/ФС/82 від 07 вересня 2018 року.

Стягнути з Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради (, 65026, м.Одеса, вул. Польський узвіз, 6) на користь приватного підприємства «АРМАН-2012» (, 65014, м.Одеса, вул. Базарна, 1а) судовий збір в сумі 13961,15 (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят одна гривня 15 копійок) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано колегією суддів 31.05.2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук