Справа № 1.380.2019.000881
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 рокуЛьвів№857/5066/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

з участю представника позивача Левицького І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000881, головуючий суддя Крутько О.В. проголошене у м. Львові повний текст складений 09.04.2019р., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області про визнання протиправними і скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області, в якому просить: визнати протиправними та скасувати постанови №26570069 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44669,43 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн., які прийняті державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль Іриною Анатолівною; визнати протиправними та скасувати постанови №26569632 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 48571,58 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн., які прийняті державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль Іриною Анатолівною; визнати протиправною та скасувати постанову №56934500 від 30.08.2018 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Карпин Лесі Степанівни, яка прийнята заступником начальника відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір Світланою Тадеївною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.08.2018 року державним виконавцем винесені постанови №26570069 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44669,43 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн та постанови №26569632 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 48571,58 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн. Позивач вважає, що вищевказані постанови повинні були винесенні при першому надходженні виконавчого документа у 2011 році, коли виконавчі листи №2-259 від 16.11.2010 року та №2-260 від 18.11.2010 року надійшли до державного виконавця, а не у серпні 2018 року. Крім того, вважає, що матеріали виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не містять підстав передбачених ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано постанови №26570069 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44669,43 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн., які прийняті державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль Іриною Анатолівною. Визнано протиправними та скасовано постанови №26569632 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 48571,58 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн., які прийняті державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль Іриною Анатолівною. Визнано протиправною та скасовано постанову №56934500 від 30.08.2018 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , яка прийнята заступником начальника відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір Світланою Тадеївною. Стягнуто з Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області судовий збір у сумі 1707,83 грн. на користь ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що із рішенням суду першої інстанції не погоджується з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невірного встановлення обставин у справ. Зазначає, що 09.07.2018 начальником відділу було винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження. В ході проведення перевірки виявлено ряд порушень державного виконавця при виконанні даних виконавчих проваджень, тому, 03.08.2018 державним виконавцем Коваль І.А. було відновлено виконавчі провадження, винесено постанови про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та завершено виконавчі провадження згідно ч. 15 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». В такому випадку, постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження підлягають реєстрації в окремі провадження та виконуються у встановлений законом спосіб. Вважає, що дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, якими в задоволенні позову відмовити. Крім цього зазначає, що позивачем порушено вимоги ст. 122 КАС України, щодо строку звернення до суду та вказує на наявність аналогічних позовів у Дрогобицькому міськрайонному суді.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 19.05.2011 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа № 2-259, виданого 16.11.2010 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь АТ «Укрінбанк» 446694,28 грн.

19.05.2011 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа № 2-260, виданого 18.11.2010 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користь АТ «Укрінбанк» 485715,83.

08.02.2013 року до ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції надійшла заява ПАТ «Укрінбанк» про згоду залишити за собою в рахунок погашення боргу по зведених виконавчих листах Дрогобицького міськрайонного суду №2-260, №2-259 нереалізоване майно, належне ОСОБА_1 .

26.02.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції виконавче провадження з виконання виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду №2-260, №2-259 завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу ПАТ «Укрінбанк» .

03.08.2018 року постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ВП №26570069 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 44669,43 грн.

03.08.2018 року постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ВП №26570069 стягнуто з ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 351,00 грн.

03.08.2018 року постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ВП №26569632 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 48571,58 грн.

03.08.2018 року постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ВП №26569632 стягнуто з ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 351,00 грн.

30.08.2018 року постановою заступника начальника відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області накладено арешт на майно боржника ( ОСОБА_1 ) у межах суми звернення з урахуванням витрат виконавчого провадження 94219,01 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що станом на 03.08.2018 у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення оскаржених позивачем постанов.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

На час відкриття та завершення виконавчого провадження чинним був Закон України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV), а відтак до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами першою та другою статті 2 Закону №606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (частини перша та друга статті 17 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження, зокрема, на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 28 Закону №606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

З матеріалів справи видно, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження №2-260 від 18.11.2010, №2-259 від 16.11.2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «Укрінбанк» заборгованості в сумі 932410,11 грн, на виявлене нерухоме майно - житловий будинок заг. площею 262,6 кв.м. та земельну ділянку заг. площею 2821 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . Державним виконавцем накладено арешт та передано на реалізацію спеціалізованій торгівельній організації.

25.01.2013 року відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу ПАТ «Укрінбанк» скеровано повідомлення про вирішення питання щодо залишення за собою непроданого майна, а саме: житловий будинок заг. площею 262,6 кв.м., та земельну ділянку заг. площею 2821 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за ціною що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно було передано на реалізацію 843266,00 грн.

08.02.2013 року до ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції надійшла заява ПАТ «Укрінбанк» про згоду залишити за собою в рахунок погашення боргу по зведених виконавчих листах Дрогобицького міськрайонного суду №2-260, №2-259 нереалізоване майно, належне ОСОБА_1 .

26.02.2013 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції на підставі п.8 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з виконання виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду №2-260, №2-259 завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу ПАТ «Укрінбанк» .

Відповідно до ч. 8 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний у п`ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Отже, із аналізу наведеної норми слідує, що стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій відбувається за рахунок перерахованих стягувачем коштів, у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно.

Крім цього, як зазначалось вище, з матеріалів справи слідує, що 08.02.2013 року ПАТ «Укрінбанк» подано заяву до ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції про згоду залишити за собою в рахунок погашення боргу по зведених виконавчих листах Дрогобицького міськрайонного суду №2-260, №2-259 нереалізоване майно, належне ОСОБА_1 та 26.02.2013 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції на підставі п.8 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з виконання виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду №2-260, №2-259 завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу ПАТ «Укрінбанк» .

Проте, оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження винесені державним виконавцем у строк понад п`ять з половиною років після завершення виконавчого провадження та повернення виконавчих документів стягувачу.

Таким чином, з урахуванням наведених вище норм чинного законодавства та обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що станом на 03.08.2018 у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови №26570069 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44669,43 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн та постанови №26569632 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 48571,58 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.

Що стосується постанови №56934500 від 30.08.2018 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Карпин Лесі Степанівни, то оскільки, постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44669,43 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн та постанови №26569632 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 48571,58 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн визнані судом протиправними, відсутні підстави для накладення арешту на майно боржника згідно постанови від 30.08.2018 року ВП №56934500.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірними, а натомість вказують на те, що таке відповідачем прийняте необґрунтовано, без дотриманням норм чинного законодавства, що є підставою для його скасування.

Що стосується доводів апелянта про наявність інших позовних заява позивача у Дрогобицькому міськрайонному суді з приводу оскарження дій та постанов державного виконавця, то такі доводи є безпідставними, оскільки такі розглядаються судом за правилами ЦПК України.

Що стосується доводів апелянта про те, що позивачем порушено норми ст. 122 КАС України щодо строку звернення до суду, то такі є безпідставними, оскільки доказів надіслання позивачу постанов про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відповідачем не представлено, а про оскаржувані постанови позивач дізнався лише 13.02.2019 р. після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується копією заяви про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження. Крім цього, із врахуванням вказаної обставини, судом першої інстанції відкрито провадження у даній справі.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висвноку про протиправність постанов №26570069 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44669,43 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн., які прийняті державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль Іриною Анатолівною; постанов №26569632 від 03.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 48571,58 грн. та стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн., які прийняті державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль Іриною Анатолівною; постанови №56934500 від 30.08.2018 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , яка прийнята заступником начальника відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір Світланою Тадеївною, з огляду на що останні підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000881 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Повний текст постанови складено 05.06.2019р.