Справа № 0940/2326/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2890/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року, головуючий суддя Могила А.Б., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Івано-Франківський обласний військовий комісаріат, про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - Івано-Франківський обласний військовий комісаріат, в якому просив визнати протиправним та скасувати п.14 рішення від 22.06.2018 №65 та зобов`язати вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 07.04.2015 року під час огляду органами МСЕК, йому встановлено 15% втрати працездатності та виплачена одноразова допомога у разі часткової втрати працездатності військовослужбовців в сумі 12 789 грн. За наслідками повторного огляду органами МСЕК 30.01.2018 року йому встановлено IIІ групу інвалідності. Рішенням комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом від 22.06.2018 року № 65 (пункт 14) відмовлено позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки ІІІ група інвалідності йому встановлена понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Вважав таке рішення протиправним, оскільки саме з 30.01.2018 року він набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано пункт 14 рішення про відмову ОСОБА_2 в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 30.01.2018, оформлений протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.06.2018 року №65; зобов`язано Міністерство оборони України (, Повітрофлотський проект,6, м. Київ) призначити та виплатити ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення йому ІІІ групи інвалідності, а саме 30.01.2018 року, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, з урахуванням попередніх виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з моменту встановлення ступеня втрати працездатності позивачу до встановлення інвалідності пройшло понад 2 роки, відтак у відповідності до п. 8 Порядку №975 немає підстав для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму .

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечила проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з травня 2014 року проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом. На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 № 39 РС від 26.11.2018 звільнений в запас за станом здоров`я (а.с.43).

Як видно з матеріалів справи, під час первинного огляду МСЕК від 07.04.2015 року позивачу було встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що сталася 30.01.2015.

Згідно довідок № 1174 від 28.11.2017 року та за № 242 від 31.01.2017 року у період з 10.11.2014 року по 31.01.2015 року, з 05.08.2015 року по 17.11.2015 року, з 02.03.2016 року по 06.05.2016 року, з 08.06.2016 року по 13.06.2016 року, з 09.07.2016 року по 28.10.2016 року, з 09.11.2016 року по 23.12.2016 року, з 10.06.2017 року по 21.06.2017 року позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 25, 26).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №38/214 від 14.02.2017 року проведено медичний огляд старшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): наслідки мінно-вибухової травми (30.01.15 року) ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді розсіяної органічної симптоматики, стійкого цефалічного синдрому з незначним порушенням функцій ЦНС. Наслідки сліпого вогнепального поранення м`яких тканин надбрівної ділянки зліва (11.06.16), операцій (12.06.16 року); ПХО рани надбрівної ділянки зліва у вигляді зміцнілого рубця лівої надбрівної ділянки. Поранення пов`язане із захистом Батьківщини. Дискінезія жовчного міхура, гіпотонічна форма, без порушення функції. Хронічна двобічна посттравматична (31.01.15) сенсоневральна приглухуватість при сприйнятті ШМ АО=3 м. А5=3 м. Травма пов`язана з проходженням військової служби (а.с. 27).

В подальшому, військово лікарською комісією в/ч НОМЕР_3 проведено огляд ОСОБА_2 . Згідно п. 12 свідоцтва про хворобу №2403 від 08.12.2017 року діагностовано туберкульоз (27.06.2017 року) обох легень. Захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Наслідки мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (30.01.2015 року), вогнепального осколкового сліпого поранення (11.06.2016 року) м`яких тканин лівої надбрівної ділянки у вигляді незначного вираженого цефалічного, астено-невротичного синдрому; двобічної сенсоневральної приглухуватості зі стійким зниженням слуху на обидва вуха при сприйнятті шепітної мови 1,0 м на обидва вуха. Травма, поранення пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 37-38).

ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 30.01.2018 року. Причини інвалідності захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Ступінь втрати професійної працездатності 30%, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0790865 від 07.02.2018 року (а.с. 40).

Командиром військової частини НОМЕР_4 , як зазначає позивач, направлено документи для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відмовлено в призначенні грошової допомоги позивачу. Зокрема, відповідно до п. 14 витягу з протоколу від 22.06.2018 №65 старшому сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 (в/ч НОМЕР_2 ), 07.04.2015 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 15% втрати працездатності, травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що сталася 30.01.2015 року (довідка МСЕК серії АГ № 0002930 від 07.04.2015 року). Під час огляду органами МСЕК 30.01.2018 року визнано інвалідом III групи внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду і встановлення інвалідності, оскільки першочергово є встановленим той факт, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоров`я внаслідок перебування на військовій службі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога визначено ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Одноразова грошова допомога, відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Пунктом «б» частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Частинами 2, 4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час первинного огляду позивача органами МСЕК та встановлення позивачу 15 % втрати працездатності) визначено, що у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, яка прийнята відповідно до п.2 ст.16-2, п.9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Частиною 2 пункту 3 вказаного Порядку встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017 року, пункт 4 статті 16-3 доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Також, статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу встановлено 15% втрати працездатності з 07.04.2015 року, під час первинного огляду органами МСЕК, а 30.01.2018 року за наслідками повторного огляду органами МСЕК встановлено IIІ групу інвалідності.

Відтак, норми Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2017 року не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, не мають зворотної дії в часі.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог.

Також, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта про те, що крім отримання групи інвалідності відбулись зміни ступеня втрати професійної працездатності у відсотках з 15 до 60 відсотків, оскільки дана обставина жодним чином не спростовує підстав задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року у справі №0940/2326/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 31.05.2019 року.