Справа № 360/1880/19
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1880/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Чернявської Т.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови від 11 квітня 2019 року ВП № 58874284 про стягнення з боржника основної винагороди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» (далі позивач) до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича від 11 квітня 2019 року ВП № 58874284 про стягнення з боржника основної винагороди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненком Олексієм Вікторовичем від товариства з обмеженою відповідальністю «ВФС України» прийнято заяву від 05 квітня 2019 року та відкрито виконавче провадження ВП № 58874284 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 22 березня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем про повернення товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВФС України» предметів договору фінансового лізингу за невиплачені в строк з 20 листопада 2018 року по 22 березня 2019 року лізингові платежі за користування обладнанням в сумі 5415459,02 грн.

В ході виконавчого провадження відповідачем здійснено дії, направлені на примусове виконання виконавчого напису. Зокрема, 11 квітня 2019 року виконавцем прийнято постанову про розшук майна боржника. Листом від 11 квітня 2019 року № 01-251-448 позивачу направлено виклик приватного виконавця. 17 квітня 2019 року виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, 11 квітня 2019 року відповідачем прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди, на підставі якої вирішено стягнути з позивача грошову винагороду у сумі 533033,63 грн, що становить 10 % від загальної вартості майна (об`єктів фінансового лізингу), які підлягають поверненню товариству з обмеженою відповідальністю «ВФС України».

З посиланням на положення статей 1, 3, 5, 10, 26, 27, 45 Закону України «Про виконавче провадження», статей 1, 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», пункт 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року № 643, та пункт 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої Міністерством юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, позивач вважає, що оскільки приватним виконавцем у примусовому порядку не виконано виконавчий напис нотаріуса, підстави для стягнення основної винагороди відсутні, а отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексій Вікторович адміністративний позов не визнав, про що подав відзив на позовну заяву від 31 травня 2019 року за № 01-29/889, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити за необґрунтованістю (арк. спр. 74-77). Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 11 квітня 2019 року на його адресу надійшла заява про відкриття виконавчого провадження. До заяви було додано виконавчий напис приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області від 22 березня 2019 року № 400, про повернення товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВФС Україна» об`єктів фінансового лізингу, а саме: самоскид марки Volvo, модель FMX, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , колір - червоний, рік випуску 2018 року, шасі НОМЕР_2 НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_4 , видане органом ТСЦ 8043 30 листопада 2018 року, вартістю 2835248,45 гривень; самоскид марки Renault, модель К440, реєстраційний номер - НОМЕР_5 , колір оранжевий, рік випуску - 2018, шасі № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_7 , видане органом ТСЦ 8043 01 листопада 2018 року, вартістю 2495087,86 гривень. Також до заяви було надано платіжне доручення про сплату авансового внеску. В заві про відкриття виконавчого провадження вказано, що майно, яке підлягає поверненню стягувачу, перебуває за адресою: Донецька область, м. Соледар, вул. Комарова. Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно товариству з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» належить нежитлова будівля, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 область АДРЕСА_2 . Покровське, АДРЕСА_3 Калініна, буд. 24 А.

11 квітня 2019 року приватний виконавець Літвиненко О.В., керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58874284 та в той же день направив її сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем разом з викликом направлено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про стягнення основної винагороди (трек номер відправлення 229). Вказане відправлення отримано позивачем 15 квітня 2019 року.

Крім того, 17 квітня 2019 року приватним виконавцем Літвиненком О.В. здійснено виїзд за місцем перебування майна, яке підлягало передачі. Майно знаходилось за адресою, зазначеною в заяві про відкриття виконавчого провадження, а саме: АДРЕСА_1 область АДРЕСА_1 буд. АДРЕСА_4 А, про що було складено акт приватного виконавця.

19 квітня 2019 року представник боржника Новосел С ОСОБА_1 О ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 58874284, про що свідчіть його підпис на заяві про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

24 квітня 2019 року на адресу приватного виконавця Літвиненка О.В. від стягувача надійшла заява про повернення виконавчого документу без виконання.

24 квітня 2019 року приватним виконавцем Літвиненком О.В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та постанову про припинення розшуку майна боржника, які в той же день були направлені сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною четвертою статті 27 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною сьомою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Оскільки постановою приватного виконавця від 24 квітня 2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» настали наслідки, які передбачені частиною третьою статті 40 вказаного Закону, якою передбачено, що якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом. Тобто, постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору та постанова приватного виконавця про стягнення основної винагороди відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Щодо вимог про стягнення сплачених сум судового збору та судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, відповідач зазначив, що вони є безпідставними, оскільки такі витрати можуть бути стягнуті тільки у разі, якщо позивачем буде доведено порушення його прав та задоволено позов. У зв`язку з тим, що дії приватного виконавця повністю відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження», то з нього судові витрати не стягуються.

З урахуванням викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 08 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк на усунення її недоліків (арк. спр. 27-28).

Ухвалою від 27 травня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 31 травня 2019 року о 10 год. 00 хв. (арк. спр. 1-2).

Судове засідання, яке призначено на 31 травня 2019 року о 10 год. 00 хв., через неявку відповідача та ненадання відповідачем витребуваних ухвалою про відкриття провадження у справі документів відкладено до 04 червня 2019 року до 13 год. 30 хв. (арк. спр. 60).

Судове засідання, яке призначено на 04 червня 2019 року о 13 год. 30 хв., через неявку представника позивача та на підставі поданого останнім клопотання від 04 червня 2019 року відкладено до 05 червня 2019 року до 13 год. 00 хв. (арк. спр. 111-112, 114).

Ухвалою від 05 червня 2019 року відповідь на відзив від 05 червня 2019 року без номеру повернуто позивачу без розгляду (арк. спр. 140).

У судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином (арк. спр. 115, 116, 117, 118, 119, 120, 122).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (частина друга статті 268 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, судом встановлено таке.

11 квітня 2019 року за вхідним № 01-281/99 до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича від представника товариства з обмеженою відповідальністю «ВФС Україна» Назарчука Руслана Миколайовича, що діє за довіреністю від 01 березня 2019 року № 1-Д, надійшла заява від 05 квітня 2019 року б/н про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області від 22 березня 2019 року реєстровий № 400 про повернення товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВФС Україна» об`єктів фінансового лізингу, а саме: самоскид марки Volvo, модель FMX, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , колір - червоний, рік випуску 2018 року, шасі НОМЕР_2 НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_4 , видане органом ТСЦ 8043 30 листопада 2018 року, вартістю 2835248,45 гривень; самоскид марки Renault, модель К440, реєстраційний номер - НОМЕР_5 , колір оранжевий, рік випуску - 2018, шасі № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_7 , видане органом ТСЦ 8043 01 листопада 2018 року, вартістю 2495087,86 гривень (арк. спр. 90, 104, 105).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича від 11 квітня 2019 року ВП № 58874284 про відкриття виконавчого провадження відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області від 22 березня 2019 року реєстровий № 400 про повернення товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВФС Україна» об`єктів фінансового лізингу, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 533033,63 гривня (UAH) (арк. спр. 15-16, 34-37, 38-40, 99).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича від 11 квітня 2019 року ВП № 58874284 про стягнення з боржника основної винагороди стягнуто з боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські Надра» основну винагороду у сумі 533033,63 грн, що складає 10 відсотків вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом (арк. спр. 17-18, 34-37, 41-42, 101).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича від 11 квітня 2019 року ВП № 58874284 про розшук майна боржника транспорті засоби: самоскид марки Volvo, модель FMX, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , колір - червоний, рік випуску 2018 року, шасі НОМЕР_2 НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_4 , видане органом ТСЦ 8043 30 листопада 2018 року; самоскид марки Renault, модель К440, реєстраційний номер - НОМЕР_5 , колір оранжевий, рік випуску - 2018, шасі № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_7 , видане органом ТСЦ 8043 01 листопада 2018 року, які належать на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «ВФС Україна», оголошено у розшук (арк. спр. 43-45, 103).

17 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненком Олексієм Вікторовичем складено акт про виїзд на місце перебування майна, що підлягає передачі (арк. спр. 19, 93).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича від 24 квітня 2019 року ВП № 58874284 про припинення розшуку майна боржника через заяву стягувача про повернення виконавчого документа без виконання припинено розшук майна боржника, який оголошено відповідно до постанови приватного виконавця від 11 квітня 2019 року - транспортних засобів: самоскид марки Volvo, модель FMX, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , колір - червоний, рік випуску 2018 року, шасі НОМЕР_2 НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_4 , видане органом ТСЦ 8043 30 листопада 2018 року; самоскид марки Renault, модель К440, реєстраційний номер - НОМЕР_5 , колір оранжевий, рік випуску - 2018, шасі № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_7 , видане органом ТСЦ 8043 01 листопада 2018 року, які належать на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «ВФС Україна» (арк. спр. 34-37, 46-47, 88).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича від 24 квітня 2019 року ВП № 58874284 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «ВФС Україна» Назарчука Руслана Миколайовича, що діє за довіреністю від 01 березня 2019 року № 1-Д, про повернення виконавчого документа без виконання від 18 квітня 2019 року виконавчий напис приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області від 22 березня 2019 року реєстровий № 400 про повернення товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВФС Україна» об`єктів фінансового лізингу та авансовий внесок у розмірі 41661,00 грн повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (арк. спр. 34-37, 48-49, 86, 89, 90).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404), Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон № 1403) та Порядком виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643 (далі Порядок № 643).

За визначенням статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною другою статті 5 Закону № 1404 передбачено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини другої статті 5 цього Закону.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону № 1404).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (пункти 1, 3 частини другої статті 18 Закону № 1404).

Підпунктом 1 частини першої статті 42 та частиною третьою статті 45 Закону № 1404 регламентовано, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404 визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 27 Закону № 1404 державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Вичерпний перелік підстав, за яких виконавчий збір не стягується, наведено у частинах п`ятій - дев`ятій статті 27 Закону № 1404. Частини п`ята - дев`ята статті 27 Закону № 1404 не передбачають випадку про те, що виконавчий збір не стягується в разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

Статтею 31 Закону № 1403 врегульовані питання щодо винагороди приватного виконавця та авансування витрат виконавчого провадження.

Частинами першою, другою статті 31 Закону № 1403 передбачено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Відповідно до частини третьої статті 31 Закону № 1403 основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина четверта статті 31 Закону № 1403).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина п`ята статті 31 Закону № 1403).

Згідно з абзацом першим частини сьомої статті 31 Закону № 1403 приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до абзацу першого пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Аналізуючи положення статей 26, 27 Закону № 1404 та статті 31 Закону № 1403, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання виконавчих документів. Примусове виконання виконавчих документів розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця.

Посилання позивача на те, що обов`язковими умовами для стягнення основної винагороди приватного виконавця є фактичне виконання рішення (повне/часткове) та вжиття приватним виконавцем заходів примусового виконання рішень, суд вважає необґрунтованими, оскільки виходячи із вищенаведених положень діючого законодавства, стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця в постанові про відкриття виконавчого провадження та шляхом винесення одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про стягнення основної винагороди є обов`язком приватного виконавця.

Оскільки на час відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником виконавчого напису нотаріуса в добровільному порядку у приватного виконавця були відсутні, тому приватним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та стягнуто основну винагороду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

При розгляді даної справи суд враховує висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах, викладені Верховним Судом у постановах від 19 квітня 2018 року у справі № 825/739/17 (номер рішення в ЄДРСР 73532137), від 30 травня 2018 року у справі № 808/3791/16 (номер рішення в ЄДРСР 74375580), від 18 жовтня 2018 року у справі № 442/2670/17 (номер рішення в ЄДРСР 77248353) та від 13 березня 2019 року у справі № 812/1413/17 (номер рішення в ЄДРСР 80481534).

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову та судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» (ідентифікаційний код 34086384, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, буд. 37 А) до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , адреса офісу: АДРЕСА_5 область, м. Краматорськ, вул. Уральська, буд. 12, офіс 120) про визнання протиправною та скасування постанови від 11 квітня 2019 року ВП № 58874284 про стягнення з боржника основної винагороди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.І. Чернявська