Справа № 620/863/19
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
06 червня 2019 року Чернігів Справа № 620/863/19
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Заяць О.В.,
за участі секретаря - Новик Н.С.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача - Голована О.Г.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, в якому просить:
- визнати неправомірною та скасувати реєстраційну дію державна реєстрація фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 27.01.2000;
-зобов`язати Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 внаслідок визнання недійсною та скасування державної реєстрації фізичної особи підприємця.
Ухвалою судді від 15.04.2019 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження під головуванням судді Заяць О.В. у підготовчому засіданні в приміщенні Чернігівського окружного адміністративного суду на 09:00 год. 07 травня 2019 року.
У зв`язку із відрядженням судді підготовче засідання було відкладено на 04.06.2019.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує проведену Управлінням реєстраційну дію (запис № 2 064 175 0000 032205 від 18.02.2013) щодо державної реєстрації його як фізичної особи-підприємця в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому, ОСОБА_1 зазначав, що про реєстрацію себе як фізичної особи-підприємця він не знав, доки не отримав у листопаді 2018 року від Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області вимогу про сплату боргу.
Однак, у ході розгляду справи, з наданих сторін пояснень, судом було встановлено, що у 2013 році державним реєстратором проведено реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі особисто поданих позивачем заяв, що свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про реєстрацію себе як фізичної особи-підприємця.
Наведене свідчить про пропуск позивачем строку звернення до суду, що виявлено після відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим судом запропоновано ОСОБА_1 надати обґрунтовані пояснення про причини пропуску строків звернення до суду з відповідними доказами.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні зазначили, що можливо ОСОБА_1 і підписав та подав реєстратору у 2013 році заяви, не вникаючи у їх зміст, тобто підписав внаслідок помилки, не усвідомлюючи та не бажаючи настання відповідних юридичних наслідків.
Представник відповідача зазначив про недотримання ОСОБА_1 строку звернення до суду.
Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 належить залишити без руху, виходячи з такого.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно із частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд наголошує, що інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Представником відповідача надано до суду відзив на позов з матеріалами реєстраційної справи щодо ОСОБА_1 , із яких вбачається, що 26.11.2013 позивач особисто звертався до державного реєстратора для проведення державної реєстрації змін до відомостей про фізичну особу-підприємця, що підтверджується його підписом на заявах в листопаді 2013 року (а.с. 40-45).
Таким чином суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 знав про реєстрацію себе як фізичної особи-підприємця в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що спростовує викладені у позові доводи, однак, адміністративний позов до суду ним подано лише 21.12.2018, що підтверджується відбитком штампу на конверті.
Вищенаведене свідчить про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Документів, які свідчили б про наявність обґрунтованих причин, що перешкоджали ОСОБА_1 звернутися за захистом порушених прав у строки встановлені законом, також немає.
Вищенаведене унеможливлює з`ясування судом питання, чи подано даний адміністративний позов у строк, установлений законом, або, якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
Відповідно до п. 13 частини 9 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 має бути залишений без руху та позивачу встановлено строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали, для усунення вказаного недоліку шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин його пропуску.
На підставі наведеного та керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій - залишити без руху.
Встановити позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали, для усунення вказаного недоліку адміністративного позову шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин його пропуску.
Ухвала окремо оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали суду складений 06 червня 2019 року.

Суддя О.В. Заяць