Справа № 440/3942/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 р. Справа № 440/3942/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2019, суддя Т.С. Канигіна, повний текст складено 16.01.19 по справі № 440/3942/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України треті особи Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області , Акціонерне товариство "Сбербанк"

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправним рішення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про відмову у вилученні відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України, викладене у листі від 16.10.2018 №№ 184/Б-14580, 184/Б-15306; зобов`язати відповідача вилучити відомості про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з відповідної бази даних відповідно до пункту 2 постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 07.10.2015 у виконавчому провадженні № 33669915.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасоване рішення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про відмову у вилученні відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України, яке викладене у листі від 16.10.2015 (16.10.2018) № 184/Б-14580, 184/Б-15306.

Зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вилучити відомості про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з бази даних осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, відповідно до пункту 2 постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 07.10.2015 у виконавчому провадженні ВП № 33669915 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Також зазначив, що відповідач надаючи ОСОБА_1 відмову у вилученні відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України діяв у відповідності до чинного законодавства, яке не надає відповідачу повноважень на вилучення таких даних у випадку завершення виконавчого провадження у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач та представник позивача заперечували проти вимог апеляційної скарги, вважали рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Також, позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що у даному випадку тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно нього скасоване саме державним виконавцем відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 07.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Також позивач наголошував на наявності у даному випадку незаконного втручання державного органу у його свободу вільно пересуватися.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2013 року за поданням ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання зобов`язань.

Так, постановою ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 03.08.2012 року відкрито виконавче провадження ВП № 33669915 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1053/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дочірній Банк Сбербанк Росії» заборгованість за кредитним договором, судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, загальною сумою 6435639,04 грн.

В подальшому, 07.10.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із відсутністю в боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Пунктом 2 вказаної постанови, відповідно до ухвал Господарського суду Харківської області №922/4587/13 від 19.08.2015 року та від 31.08.2015 року, старшим державним виконавцем скасовано інші заходи примусового виконання рішення, зокрема скасовано тимчасове обмеження щодо боржника у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Київського районного суду м. Полтави №552/5944/13-ц від 19.08.2013 року.

Постановою в.о. начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Коноза В.М. від 19.01.2016 року про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП № 33669915 скасовано пункт 2 постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. від 07.10.2015 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року у справі № 761/6950/16-ц, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2017 року, за скаргою ОСОБА_1 визнано незаконною та скасовано вказану постанову в.о. начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Коноза В.М. від 19.01.2016 року про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП № 33669915.

Таким чином, чинною на даний час є постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.10.2015 ВП № 33669915, пунктом 2 якої відповідно до ухвал господарського суду Харківської області № 922/4587/13 від 19.08.2015 року та від 31.08.2015 року скасовані інші заходи примусового виконання рішень, зокрема тимчасове обмеження щодо боржника у виїзді за межі України, яке встановлене ухвалою Київського районного суду м. Полтави №552/5944/13-ц від 19.08.2013 року.

24.09.2018 року та 05.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України із заявами, у яких просив розглянути направленні ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області ухвали та рішення судів, процесуальні документи, провести перевірку законності судових рішень, скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та вилучити відомості з відповідної бази даних Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України.

Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України розглянуті заяви позивача та листом від 16.10.2015 року №№ 184/Б-14508, 184/Б-15306 повідомлено позивача, що Головний центр не має правових підстав вилучити відомості стосовно позивача з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України на підставі надісланої ВПВР ГТУЮ у Полтавській області постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 07.10.2015 року ВП № 33669915, винесеної при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1053/11 від 12.07.2012 року, на підставі пункту 2 частини першої статті 47, статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" щодо стягнення з позивача заборгованості на користь ПАТ "Дочірній Банк Сбербанк Росії" на загальну суму 6435639,04 грн., оскільки вказана постанова суперечить вимогам законодавства, яке діяло на час її винесення, про що Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлено позивача та ВПВР ГТУЮ у Полтавській області відповідними листами. Також проінформовано, що відповідно до спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України від 07.01.2014 № 288/5/102 "Про затвердження Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби України та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.02.2014 за № 273/25050, а саме: пунктів 3, 4 розділу ІІІ інформація про встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається Головним центром з бази даних на підставі отриманої, засвідченої судом копії судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав (ла), про закінчення виконавчого провадження, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України. Зазначено, що особа, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, знімається з контролю у разі винесення постанови про: повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав (ла) на підставі частини першої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження"; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-6, 8-9, 11-14 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження"; постанова затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і протягом трьох днів надсилається державним виконавцем до Головного центру. Також указано, що іншого порядку не встановлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за умови відсутності законних підстав (скасування виконавцем обмеження на право виїзду та відсутність самого виконавчого провадження, у рамках якого встановлювалося дане обмеження), відмова відповідача у вилученні відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 становить незаконне втручання державного органу у його свободу вільно пересуватися.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до п. 19. ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Аналогічного змісту положення містив Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції, чинній на момент застосування до ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон до виконання своїх зобов`язань), а саме п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону було визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Редакція зазначеного Закону, що була чинна на момент застосування до ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон до виконання своїх зобов`язань, містила норму наступного змісту, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону).

У свою чергу, наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 № 256/5/65 затверджено Порядок взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження.

Так, відповідно до п. 5 розд. IV Порядку інформацію про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає (знімає з контролю) з бази даних у разі:

винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;

винесення постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчим документом про стягнення аліментів.

Згідно з п. 6 розд. IV Порядку уповноважений орган Держприкордонслужби після розгляду документів, зазначених у пунктах 4, 5 цього розділу, приймає їх до виконання та вилучає інформацію про особу з бази даних або обґрунтовано відмовляє у прийнятті до виконання не пізніше трьох робочих днів.

Так, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2013 року тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання зобов`язань.

За змістом вказаної ухвали суду спірне обмеження застосовано до виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань.

При цьому, із постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 07.10.2015 року встановлено, що виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Отже, у даному випадку виконавче провадження завершено у зв`язку із настанням обставин, передбачених п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що не є законними підставами для вилучення відомостей про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України.

Разом з тим, як роз`яснив Верховний Суд України у «Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв`язку з виконанням обов`язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Отже, до компетенції державного виконавця не входять повноваження щодо скасування тимчасових обмежень, зокрема у праві виїзду за межі України, оскільки згідно з наведеним вище законодавством підставою для знаття таких обмежень є прийняття ним однієї з постанов, передбачених п. 5 розд. IV Порядку інформацію про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Натомість повноваженнями щодо скасування обмежень у праві виїзду за межі України наділений виключно суд.

Таким чином відповідач дійшов обгрунтованого висновку про те, що не є підставою для зняття обмежень прийнята старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області постанова від 07.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із відсутністю в боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Отже, надаючи оцінку правомірності діям відповідача, колегія суддів зазначає, що оскільки докази виконання позивачем своїх зобов`язання за вказаним виконавчим провадженням відсутні, у спірних правовідносинах не настали обставини, за яких можливе вилучення відповідачем з бази даних стосовно тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання позивача на наявність у даному випадку незаконного втручання державного органу у його свободу вільно пересуватися, з огляду на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 . застосоване та діє на підставі судового рішення та за відсутності законодавчо визначених підстав для припинення такого обмеження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо відмови у вилученні відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України, оскільки виконавчий документ повернутий стягувачеві за п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 по справі № 440/3942/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 04.06.19.