Справа № 400/444/19
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 р. № 400/444/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Фульги А.П., за участю секретаря судового засідання Шерстюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.01.2019 № 6, № 6, № 6,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № 6 від 31.01.2019 р., № 6 від 31.01.2019 р., № 6 від 31.01.2019 р., мотивуючи свої вимоги тим, що факти порушень встановлені посадовцями, які покладено в основу прийнятих рішень не відповідають дійсності та побудовані на припущеннях. Позивачем 16.05.2019 р. було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона визнала наявність порушень законодавства з касової дисципліни з не проведення розрахункових операцій через РРО на повну суму покупки, штраф за які в розмірі 1 грн є складовою кожного оскаржуваного повідомлення - рішення, також визнала правомірність штрафної санкції у розмірі 85 грн, застосованої на підставі повідомлення - рішення №6 від 31.01.2019р. за порушення використання режиму попереднього програмування цін товарів.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначив, що перевіркою встановлено ведення з порушенням обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання у встановленому законом порядку на трьох об`єктах, де ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність. За результатами перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно- матеріальних цінностей) встановлено надлишки товарів. Зазначені факти відображено у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей). Зазначена відомість засвідчена підписами продавців без будь-яких зауважень та заперечень.

Справу було призначено в загальному провадженні, сторони були присутні в судовому засіданні, висловили свої позиції, судом було допитано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Суд, дослідив матеріали справи, діюче законодавство, пояснення сторін, свідків, дійшов наступного.

Представниками ГУ ДФС у Миколаївській області з 18.12.2018 року по 27.12.2018 року на підставі наказу від 18.12.2018 року №2808 проведено фактичну перевірку кафетерію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить суб`єкту господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів.

В ході перевірки встановлені наступні порушення:

- п.1 ст.З Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265), а саме: не проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;

- п.12 ст.З Закону №265, а саме: ведення з порушеннями обліку товарних запасів у встановленому законом порядку за місцем їх реалізації та зберігання.

Вказані порушення зафіксовані в акті перевірки від 27.12.2018 року №0315/14/29/14/.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.01.2019 року №6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 3190,00грн., в зв`язку з порушенням п.1, п.12 ст.3 Закону №265.

З 18.12.2018 року по 27.12.2018 року на підставі наказу від 18.12.2018 року №2810 проведено фактичну перевірку магазину-кафетерію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить суб`єкту господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів.

В ході перевірки встановлені наступні порушення:

- п.1 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265), а саме: не проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;

- п.12 ст.3 Закону №265, а саме: ведення з порушеннями обліку товарних запасів у встановленому законом порядку за місцем їх реалізації та зберігання.

Вказані порушення зафіксовані в акті перевірки від 27.12.2018 року №0316/14/29/14/.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.01.2019 року №6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 11435,00 грн., в зв`язку з порушенням п.1, п.12 ст.З Закону №265.

З 18.12.2018 року по 27.12.2018 року на підставі наказу від 18.12.2018 року №2809 проведено фактичну перевірку кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та належить суб`єкту господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів.

В ході перевірки встановлені наступні порушення:

- п.1 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265), а саме: не проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;

- п.11 ст.3 Закону №265, а саме: порушено використання режиму попереднього програмування цін товарів;

- п.12 ст.3 Закону №265, а саме: ведення з порушеннями обліку товарних запасів у встановленому законом порядку за місцем їх реалізації та зберігання.

Вказані порушення зафіксовані в акті перевірки від 27.12.2018 року №0318/14/29/14/.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.01.2019 року №6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 964424,00грн., в зв`язку з порушенням п.1, п.11, п. 12 ст.З Закону №265.

Вищезазначені акти перевірок були отримані позивачем 11.01.2019 р. поштовим відправленням.

На вказані акти позивачем в порядку, передбаченому статтями 44 та 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України), було надано заперечення від 17.01.2019 р., в яких було поставлено під сумнів наявність фактичних та правових підстав для проведення перевірки, вказано про невідповідність дійсності тверджень відповідача про порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. При цьому позивач, в порядку п.44.7 ст.44 ПК України, додав до заперечень копії первинних документів, що підтверджують належне ведення ним обліку ТМЦ, які, на його думку, не були враховані співробітниками Відповідача при складенні акту перевірки.

Відповіддю від 28.01.2019 р. на вказані заперечення відповідач врахував надані копії накладних та розрахункових документів та змінив суми, на яку встановлено надлишки товарів по кожному з об`єктів перевірки та відповідно, розміри штрафних (фінансових) санкції.

Щодо ствердження позивача про відсутність фактичних та правових підстав для проведення фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 ст.80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (п.п.80.2.3 Податкового кодексу України).

Судом було встановлено, що перевірка відбулась на підставі скарги на ім`я начальника ГУ ДФС в Миколаївській області, в якій містились всі необхідні дані передбачені діловодством, а саме прізвище скаржника, його домашня адреса, дата та підпис. І законодавчих підстав не приймати до роботи дану скаргу у контролюючого органу не було.

Згідно наказів ГУ ДФС у Миколаївській області №2808 від 18.12.2018 року, №2810 від 18.12.2018 року, №2809 від 18.12.2018 року фактична перевірка призначена на підставі п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового - кодексу України. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення перевірки відбувся, факт ознайомлення з наказом та направленнями, підтверджується особистим підписом позивача.

Таким чином, на думку суду, при призначенні перевірки відповідачем порушень законодавства не було.

Щодо висновків податкового органу про порушення ФОП ОСОБА_1 . п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"(далі Закон №265), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону №265 облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб`єктів малого підприємництва. Обов`язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не визначають порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише вказують на обов`язок суб`єктів господарювання вести такий облік.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16.07.1999 № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, враховуючи наведене, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку, та які відповідно підтверджують оприбуткування товарних запасів, є накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Вказані документи є підставою для внесення запасів до облікових бухгалтерських реєстрів та підтвердження права власності на них.

З пояснень представника позивача встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що магазини - кафетерії на яких проводилася фактична перевірка, не мають статусу відокремленого підрозділу, які зобов`язані вести окремий бухгалтерський облік своїх господарських операцій.

В судовому засіданні було встановлено, що посадові особи ДФС здійснювали перевірку одночасно на трьох об`єктах торгівлі позивача та здійснювали підрахунок залишків товарних запасів окремо один від одного.

Згідно пояснень свідків, представника позивача, товар та документи на товар у підприємця переміщались по всім трьом об`єктам торгівлі, що не заборонено законом. Посадові особи при проведенні перевірки не узгоджували свої дії по підрахунку залишків товарних запасів, ними не було встановлено наявності документів на товар крім об`єкту, де вони здійснювали перевірку, на двох інших об`єктах. Такі дії на думку суду є неприпустимими, так як перевірка здійснювалась ФОП ОСОБА_1 , діяльність якої здійснювалась за трьома адресами АДРЕСА_4 (магазин-кафетерій), АДРЕСА_6 (кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1").

Судом також встановлено, що посадовими особами було невірно було зафіксовано нестача сигарет LD (25 шт.) у кількості 611 пачок на загальну суму 20774,00 грн. та сигарет Winston XS frash у кількості 12321 пачка на суму 455877,00 грн., що суттєво вплинуло на розмір штрафних санкцій, згідно повідомлення - рішення №6 від31.01.2019р.

Після отримання акту перевірки Позивач самостійно виявив в даних касового апарату інформацію про наявність саме таких залишків за вищевказаними товарами. Розуміючи, що вказані дані є однозначно помилковими, намагався повідомити про дану помилку ДФС у своїх запереченнях до акту перевірки, які було проігноровано.

Як було встановлено в судовому засіданні згідно пояснень свідків, та підтверджено висновком експерта №120-185 (аркуш справи 95), яку замовила ФОП ОСОБА_1 , замість фактичного залишку товару найманим працівником позивача було введено число 611 - кількість сигарет LD (25шт) відповідають команді програмування назви товару, а кількість сигарет Вінстон ХС Фреш відповідають паролю адміністратора -12321, а не кількості товару за накладними.

Таким чином, висновки контролюючого органу покладені в основу оскаржуваних повідомлень - рішень, є такими, що не ґрунтуються на діючому законодавстві.

До того ж відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини втручання органу державної влади, включно з таким, що стало результатом заходу із забезпечення сплати податків, повинно забезпечувати "справедливий баланс" між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Це, зокрема, означає, що між застосованими засобами та переслідуваними цілями має існувати розумна пропорційність. У багатьох справах ЄСПЛ дійшов висновку, що національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимогі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту від свавільного втручання у майнові права заявника.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області ( вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ідентифікаційний код 39394277) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та частково скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 31.01.2019 № 6 на суму 3 189 грн.

3. Визнати протиправним та частково скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 31.01.2019 № 6 на суму 11 434 грн.

4. Визнати протиправним та частково скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 31.01.2019 № 6 на суму 964 338 грн.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області ( вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ідентифікаційний код 39394277) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 9 605,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень), сплачений квитанцією від 18.02.2019 № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 04.06.2019 року.

Суддя А. П. Фульга