Справа № 820/2310/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 р. Справа № 820/2310/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Заічко О.В.) від 18.12.2018 року (повний текст рішення складено 20.12.2018 р.) по справі № 820/2310/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Харківський верстатобудівний завод", звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив:

- скасувати у повному обсязі Рішення відповідача № від 29.01.2018 року;

- скасувати у повному обсязі вимогу про сплату боргу від 05.06.2018 року № Ю-728-25.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, а також вимога про сплату боргу не відповідають приписам чинного законодавства, порушують права та законні інтереси позивача. Вказує, що оскільки підприємством у період з 21.02.2017 року по 20.10.2017 року своєчасно та у повному обсязі виконано покладений на нього Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" обов`язок зі сплати єдиного внеску, то податковий орган безпідставно застосував штраф та нарахував пеню на підставі оскаржуваного рішення та виніс вимогу про сплату боргу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року та ухвалити нове судове рішення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, а також вимоги про сплату боргу. Зазначив, що оскільки позивач у зазначений період не допустив порушень зі сплати єдиного соціального внеску, то цей період не може враховуватись як база для застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату .

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що контролюючим органом прийнято рішення № від 29.01.2018 року, яким за несвоєчасність сплати єдиного внеску з порушенням граничних строків у періоді з 21.02.2017 року по 20.10.2017 року нараховано позивачу штрафні санкції у розмірі 214484,74 грн. та пеню 31692,07 грн.

Не погоджуючись із правомірністю вказаного рішення, позивач провів процедуру його адміністративного оскарження, за наслідками якої, рішенням від 15.03.2018 року ДФС України рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

05.06.2018 року податковим органом винесено вимогу про сплату боргу від № Ю-728-25, яку в подальшому відкликано через оскарженням рішення про нарахування штрафних санкцій та пені було ( т.2 а.с.14-15).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені є законним та обґрунтованим. З приводу вимоги про сплату боргу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її скасування, у зв`язку з її відкликанням податковим органом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно пп. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст.19 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі Закон України № 2464-VI).

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464-VI).

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України № 2464-VI, платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону України № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону України № 2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України № 2464-VI є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України № 2464-VI).

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону України № 2464-VI).

Відповідно ч. 16 ст. 25 Закону України № 2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, винесенню оскаржуваного рішення передувала наявність рішення від 26.12.2016 року №, яким позивачу нараховано суму штрафу за період з 21.05.2015 року до 22.02.2016 року у розмірі 273146,14 грн. та пені 118620,05 грн. ( т.1 а.с.166).

За наслідками адміністративного оскарження, вказане рішення залишено без змін. Доказів судового оскарження даного рішення матеріали справи не містять та сторонами не надано.

Враховуючи вказане рішення, за позивачем рахувався борг з єдиного внеску, що, зокрема, підтверджено даними облікової картки позивача, долученої відповідачем до справи.

Згідно п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Колегія суддів зазначає, що у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст. 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, ДПІ нараховує штраф у розмірах, установлених Законом у залежності від терміну затримки.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 04.04.2018 року по справі №815/5491/16 та від 05.06.2018 року по справі №821/1750/17.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи спрямування податковим органом сплачених позивачем коштів в рахунок погашення боргу з єдиного внеску, який виник на підставі рішення від 26.12.2016 року №, колегія суддів відхиляє послання скаржника на відсутність порушень строків сплати єдиного внеску.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги наявність у позивача в спірний період боргу зі сплати єдиного соціального внеску, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо законності та обґрунтованості нарахування позивачу штрафних санкцій та пені на підставі оскаржуваного рішення.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень--рішень, що є предметом оскарження позивачем.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Також колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу, оскільки під час розгляду справи підтверджено, що вона на даний час є відкликаною.

Згідно ч.1 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 по справі №820/2310/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування рішення та вимоги залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Гуцал М.І.
Повний текст постанови виготовлений 31.05.2019 року