Справа № 340/260/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2019 року м. Дніпросправа № 340/260/19
суддя І інстанції - Кармазина Т.М.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулося до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу прийняту державним виконавцем Крикун О.М. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 16 січня 2019 року по ВП №57834718 щодо накладення штрафу в сумі 5100,00 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року позовну заяву задоволено.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що оскаржувана постанова про накладення штрафу на боржника винесена у відповідності до чинного законодавства та у спосіб і порядок визначений ним, оскільки пенсійним органом рішення суду не виконано, із заявою про розстрочення або відстрочення його виконання він не звертався.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що на підставі постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.07.2018р. по справі №811/1430/18 (а.с.37-38), Кіровоградським окружним адміністративним судом 03.12.2018 року видано виконавчий лист про визнання незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо неврахування всіх сум складових заробітної плати державного службовця за посадою головного державного податкового інспектора та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити обчислення та виплати пенсії ОСОБА_1 , з 01.02.2008 року, виходячи з 83% суми заробітної плати державного службовця з урахуванням усіх складових заробітної плати, що відображені в довідці Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 06.02.2018 року №10/05 (а.с.35).

04.12.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57834718 з виконання виконавчого листа №811/1430/18, виданого 03.12.2018 р. Вказаною постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.28).

Позивачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2008 р. по 17.09.2018 р., донарахована сума за цей період становить 61997,40 грн. Доплату за період з 18.09.2018 р. по 31.10.2018 р. в сумі 696,60 грн. виплачено в листопаді 2018 року, що підтверджено списком №1 на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки в АТ "Райффайзенбанк" за період з 04.11.2018 по 25.11.2018, про що повідомлено державного виконавця листом від 12.12.2018 №23292/08-02 (а.с.8-10).

16.01.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Вважаючи зазначену неправомірною, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який задовольнив позов, враховуючи наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 статті 372 КАС України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 5 Закону №1404 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №1404, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404 передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За приписами ч.5 ст.26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону №1404, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

При цьому, згідно з ч.4 ст.19 №1404, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Частиною 4 статті 18 Закону №1404 встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до п.16 ч.3 ст.18 №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 63 Закону №1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 75 Закону №1404 передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З вищевказаних норм вбачається, що невиконання боржником рішення без поважних причин у визначений строк є підставою для накладення на боржника штрафу.

Водночас, як встановлено судом з матеріалів справи, постанову про відкриття виконавчого провадження отримано позивачем 06.12.2018 (а.с.6), тобто у позивача строк виконання постанови був до 16 грудня включно (10 робочих днів). При цьому, на час винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу 16.01.2019 р., рішення суду щодо зобов`язання здійснити обчислення пенсії було виконано УПФУ та частково здійснено доплату.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства (п.п. 20, 29 ст.116 Бюджетного кодексу України).

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин, часткове невиконання рішення суду відповідачем з незалежних від нього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону №1404.

При цьому, суд зауважує, що накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право стягувача на отримання бюджетних коштів.

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання заявника апеляційної скарги на неправомірне стягнення з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь Головного управління Пенсійного фонду України судових витрат, з огляду на наступе.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач у даних правовідносинах виступає не як суб`єкт владних повноважень при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, а як учасник виконавчого провадження, що оскаржує рішення органу державної виконавчої служби в порядку статті 287 КАС України.

При цьому, з огляду на те, що відповідач у справі - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - не є розпорядником бюджетних коштів, оскільки не є самостійною бюджетною установою, а є структурним підрозділом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, то суд першої інстанції обґрунтовано стягнув судові витрати саме за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник