Справа № 826/11977/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового порядку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року у справі за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» 320 324,08 грн. адміністративно-господарських санкцій та 17 681, 48 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, не створював у 2017 році робочі місця для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (01135, місто Київ, вулиця Чорновола В`ячеслава, 25, ) на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 104, ) адміністративно-господарські санкції у розмірі 320 324 (триста двадцять тисяч триста двадцять чотири) грн. 08 коп. та пеню у розмірі 17 681 (сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят одну) грн. 48 коп.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.02.2018 р. Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» подало звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік за формою 10-ПІ.

За даними цього звіту середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2017р. становила 93 особи. Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становить 4 особи, а фонд оплати праці штатних працівників складає 14895,07 тис. грн. та середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 160162,04 грн.

Проте, два робочі місця інвалідами зайняті не були.

Листом від 25 травня 2018 року №05-6748/10/21/18, Київський міський центр зайнятості зазначив, що відповідачем звіт за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у 2017 році не подавався.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами. , є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91 N 875-XII (надалі за текстом - «Закон № 875-XII»).

Частиною другою статті 18 Закону № 875-XII визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 р. «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідач зобов`язаний щороку до 1 березня подавати відділенню Фонду інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

При цьому, частиною другою статті 19 Закону 3 875-XII зобов`язано підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, самостійно розраховувати кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та забезпечувати працевлаштування інвалідів.

За змістом частин 1 та 2 статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Отже, відповідач не виконав обов`язок щодо забезпечення прав інвалідів на працевлаштування, визначений Законом України від 21 березня 1991 року №875-ХІІ.

Оскільки кількість незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю становить 2 робочі місця, середня річна заробітна плата штатного працівника становить 160 162,04 грн, отже сума адміністративно-господарських санкцій становить 320 324,08 грн.

Пеня за період з 17 квітня 2018 року по 17 липня 2018 року становить 17 768,48 грн (17,5% х120/100/365=0,06х320324,08=192,19х92).

Докази сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій в сумі 320 324,08 грн та пені у розмірі 17 681,48 грн. в матеріалах справи, відсутні.

З огляду на викладене слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про доведеність позивачем підстав для стягнення адміністративно-господарської санкції у розмірі 320 324,08 грн та пені у розмірі 17 681,48 грн.

Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.