Справа № 300/471/19
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" червня 2019 р. справа № 300/471/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Тимощука О.Л.,
за участю: секретаря судового засідання - Ткачук О.П.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Кононової О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Івано-Франківської митниці ДФС
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до тверджень позивача, на підставі рахунку-фактури №278 від 30.01.2019 позивач придбала за ціною 9 400,00 Євро (EUR) у Республіці Литва вищевказаний автомобіль. При декларуванні, декларант Драпак Я.І. визначив митну вартість транспортного засобу за ціною договору (контракту). На переконання позивача, відповідач безпідставно поставив під сумнів подані документи, та застосував резервний метод для визначення митної вартості товару, а тому, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які 01.04.2019 усунуті, шляхом подання документу про сплату судового збору в сумі 570,68 грн та ордеру на надання правової допомоги серії ІФ №057494 (а.с.27-29, 35-37).
Ухвалою суду від 04.04.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) та призначено судовий розгляд справи на 24.04.2019 о 14:00 год (а.с.1-2).
На адресу суду 22.04.2019 від відповідача надійшли відзив на адміністративний позов №385/09-70-10-24 від 19.04.2019 та письмові пояснення №384/09-70-10-24 від 19.04.2019 (а.с.57-61, 82-83).
У відзиві представник відповідача не погодилася з позовними вимогами, доводами позивача та в обґрунтування своїх заперечень зазначила таке. Під час митного оформлення позивачем автомобіля марки «AUDI», модель «A6», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 см3, 2011 року виготовлення, на вимогу відповідача не був представлений повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України, зокрема, не надано банківського платіжного документа, чи будь-якого іншого платіжного документа, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Уповноважений представник відповідача також зазначила, що надані декларантом документи містять неточності та не підтверджують сплату саме заявленої митної вартості, а також, не містять будь-якої інформації щодо сплати ПДВ. За вказаних обставин, та враховуючи застосування системи аналізу та управління ризиками, згідно із якою визначено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів, відповідачем прийнято оскаржені картку відмови та рішення про коригування митної вартості, при цьому митна вартість товару визначена за резервним методом у розмірі 13 750 EUR. Додатково, представник звернула увагу на те, що декларанту позивача направлявся електронний лист із повідомленням про необхідність надання додаткових документів, проте представник позивача - приватний підприємець Драпак Я.І. відповів, що усі необхідні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару були надані та зазначені у графі 44 декларації, просив рішення про коригування митної вартості винести раніше 10-денного строку. З огляду на наведене, представник відповідача вважає вимоги Колодій Х.В. безпідставними, необґрунтованими, а тому, просила в задоволенні позову відмовити.
У письмових поясненнях представник повідомила, що автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) це сукупність програмно-інформаційних комплексів, які забезпечують функціонування системи управління ризиками під час оформлення товарів і транспортних засобів. В даному випадку коригування митної вартості відбулося у зв`язку із спрацюванням системи ризиків АСАУР. В такому разі, при введенні VIN коду, система вибиває конкретне числове значення, тому розрахунок не проводиться і не зазначається в рішенні про коригування митної вартості товару.
Судове засідання, яке відбулося 24.04.2019, відкладено на 13.05.2019 о 11:00 (а.с.87-88) у зв`язку із клопотанням представника позивача, що надійшло на електронну адресу суду 24.04.2019 (а.с.86-88).
Представником позивача, 13.05.2019, подано до суду відповідь на відзив (а.с.97-98), у якій із твердженнями представника відповідача у відзиві на позов не погодився, вказав на відсутність необхідності подання додаткових документів, передбачених пунктами 2, 4, 5, 6, 7, 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України; заперечив прохання позивача про винесення рішення про коригування митної вартості; вказав також на те, що транспортний засіб придбавався позивачем без сплати ПДВ, і такий податок як складова частина вартості товару за межами митної території України позивачу не повертався. Разом з цим, представник позивача наголосив на тому, що подані до митного оформлення документи рахунок-фактура №278 від 30.01.2019 та платіжний документ №214 від 30.01.2019, містять усі необхідні відомості стосовно ціни товару, реквізити та у повній мірі підтверджують заявлену митну вартість автомобіля, а відтак, позивач та її представник не вбачають будь-якої необхідності подання додаткових документів. Враховуючи наведене, представник вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву безпідставними, такими що не заслуговують на увагу, та просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
На електронну адресу суду 13.05.2019 надійшла заява представника позивача про відкладення розгляду справи, призначеного на 13.05.2019 (а.с.93).
У судове засідання 13.05.2019 не з`явилась представник відповідача, причини неявки суду не відомі. Про належне повідомлення останньої стосовно розгляду справи свідчить наявна у матеріалах справи розписка із особистим підписом представника (а.с.89).
Судом визнано неявку представника позивача без поважних причин, з огляду на попереднє узгодження дати проведення судового засідання, розгляд справи відкладено на 22.05.2019 (а.с.94).
На адресу суду, 20.05.2019, від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив №495/09-70-10-24 від 17.05.2019 (а.с.102-103). Представником наголошено на тому, що декларантом відмовлено у наданні додаткових документів, які витребувані відповідачем належним чином, а також зазначено про те, що до митного оформлення не надано жодного транспортного документа, який підтверджує вартість перевезення транспортного засобу.
У судовому засіданні 22.05.2019 представником відповідача надано письмові пояснення за №519/09-70-10-24 від 22.05.2019 (а.с.107 та зворотній бік). Представником роз`яснено алгоритм роботи системи АСАУР, та зазначено про застосування зовнішнього джерела SuperSCHWACHE 02/2019 і зменшення коригованої вартості автомобіля на 2%, з огляду на виявлені пошкодження, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.
У зв`язку з витребуванням додаткових доказів та пояснень, судом ухвалено відкласти розгляд справи, наступне судове засідання призначено на 30.05.2019 (а.с.114-116).
Представником позивача 30.05.2019 у судовому засіданні надано суду письмові пояснення, у яких вказано про те, що в графі «покупець» у рахунку-фактурі №278 від 30.01.2019 зазначено ОСОБА_3 / ОСОБА_4 , та міститься підпис ОСОБА_5 , однак покупцем виступає виключно ОСОБА_1 , яка 30.01.2019 особисто була присутньою при купівлі транспортного засобу, сплачувала кошти за придбаний автомобіль та особисто підписувала усі необхідні документи. Також зазначено про те, що ОСОБА_3 особисто здійснював перевезення придбаного позивачем автомобіля, і саме тому, у декларації країни відправлення одержувачем транспортного засобу зазначено ОСОБА_6 (а.с.119).
У судовому засіданні 30.05.2019, з огляду на необхідність повторного витребування у представника позивача додаткових доказів, судом оголошено перерву до 04.06.2019 (а.с.128-129).
В судовому засіданні, яке відбулося 04.06.2019 позивач та представник позивача вимоги, заявлені у позові та відповіді на відзив підтримали у повному обсязі. Враховуючи усі вищенаведені доводи, просили суд позов задовольнити.
У свою чергу, зважаючи на обставини, викладені у відзиві, запереченні на відповідь на відзив та письмових поясненнях, представник відповідача проти задоволення позову заперечила, просила у задоволенні вимог ОСОБА_1 . відмовити.
Суд, розглянувши за правилами, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові заяви по суті спору та долучені докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив такі обставини.
Позивач, відповідно до рахунку-фактури №278 від 30.01.2019 придбав у іноземної юридичної особи Закритого акціонерного товариства «Крісролда» транспортний засіб - легковий автомобіль марки «AUDI», модель «A6», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 см3, 2011 року виготовлення, що був у вжитку (а.с.10-11).
На підтвердження оплати позивачем надано копію квитанції прийому грошей серії KR №215 від 30.01.2019 про сплату 9 4000 EUR за вищевказаний транспортний засіб (а.с.17, 18).
Декларантом фізичною особою-підприємцем Драпаком Я.І., в інтересах ОСОБА_1 , 11.02.2019 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA206010/2019/405489, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль марки «AUDI», модель «A6», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 см3, тип двигуна дизель, 2011 року виготовлення. У вказаній митній декларації декларантом позивача самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 9 400 EUR - графа "42" митної декларації (а.с.63).
Івано-Франківською митницею ДФС, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації та доданих до неї документів, 11.02.2019 розпочато процедуру консультації із декларантом, шляхом направлення електронних повідомлень про необхідність надання перекладу документів, які підтверджують заявлену митну вартість транспортного засобу та банківських платіжних документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару (а.с.21, 22, 69, 70).
У зв`язку із наведеним, Івано-Франківською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та 14.02.2019 прийнято рішення, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) у розмірі 13 750 EUR (а.с.9).
Декларантом позивача, на виконання вимог, зазначених у картці відмови, 15.02.2019 подано нову митну декларацію №UA206010/2019/406384 у вартість транспортного засобу визначено за 6 методом (графа 43) у розмірі 420 802,86 грн (графа 46) (а.с.64).
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та із рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд враховує таке.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (надалі, також - МК України, Кодекс).
За приписами частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно із частиною 1 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Наведене встановлено частинами 1, 2 статті 51 МК України.
Згідно із частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
У відповідності до частини 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, що встановлено частиною 1 статті 53 МК України.
Згідно із частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Щодо наявності сумнівів з приводу заявленої митної вартості товару, з огляду на подані позивачем до митного оформлення документи, суд зважає на таке.
За змістом частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини 2 зазначеної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено частиною 4 статті 57 МК України.
Згідно із частиною 5 вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.
При цьому, відповідно до частини 6 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з частиною 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
У відповідності до частин 1, 2, 3 та 5 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Як передбачено частиною 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації, визначено за основним методом, а до самої митної декларації додано документи, які на переконання позивача, у повному обсязі підтверджують заявлені відомості про митну вартість товару за ціною договору.
Згідно із поясненнями представника відповідача, коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку із неподанням декларантом на вимогу контролюючого органу банківського платіжного документа чи будь-якого іншого платіжного документа, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Як уже зазначалось судом, до відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено копії повідомлень, направлених декларанту позивача 11.02.2019 та 14.02.2019 про необхідність подання перекладів долучених документів та додаткових документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару.
У зв`язку із відповіддю декларанта про неможливість направлення додаткових документів, надання якої не заперечувалось представником позивача, відповідачем прийнято оскаржені рішення про коригування митної вартості та картку відмови.
На переконання суду, такі дії контролюючого органу є обґрунтованими, а подані позивачем до митного оформлення документи не можуть вважатися належними доказами, що в повному обсязі підтверджують фактичну вартість транспортного засобу, з огляду на таке.
Так, згідно із рахунком-фактурою №278 від 30.01.2019 (а.с.10-11) позивачем ОСОБА_1 . 30 січня 2019 року придбано у Закритого акціонерного товариства «Крісролда» легковий автомобіль. Вказаний документ засвідчено печаткою підприємства та особистими підписами продавця і покупця. Водночас, відповідно до копії квитанції прийому грошей №214 від 30.01.2019, ОСОБА_1 того ж дня сплачено за придбаний автомобіль 9 400 EUR (а.с.17, 18).
За результатами дослідження вказаних доказів судом встановлено, що жодний із вказаних документів не містить відомостей стосовно форми оплати коштів (готівкової або ж шляхом переказу коштів на банківський рахунок продавця).
Разом з цим, у відповідності до письмових пояснень представника позивача та пояснень ОСОБА_1 , особисто наданих суду, позивач стверджує, що була присутньою при купівлі транспортного засобу 30.01.2019 у Республіці Литва, сплачувала кошти за придбаний автомобіль та, відповідно, підписувала усі необхідні документи. Проте, як свідчить наявна у матеріалах справи копія сторінок закордонного паспорта позивача, за межі території України ОСОБА_1 виїхала лише 31.01.2019 (а.с.122).
Таким чином, надані суду пояснення з даного приводу не відповідають фактичним обставинам справи, що підтверджені відповідними письмовими доказами.
Стосовно вказаних розбіжностей у датах документів та часу від`їзду закордон, під час проведення судового засідання ОСОБА_1 пояснила, що оформлення рахунку-фактури та квитанції здійснено продавцем напередодні - 30.01.2019, з огляду на значну загруженість та небажання змінювати дату на документах, які підтверджують вартість товару.
Вказані пояснення позивача викликають сумнів в їх достовірності, зокрема у співвідношенні із відображеною на квитанції датою прийому грошей, оскільки цей документ підтверджує, в тому числі, фактичну дату отримання продавцем коштів від позивача.
Крім цього, судом встановлено, що подана до митного оформлення квитанція прийому коштів №214 не містить жодних відміток (підпису уповноваженої особи, відтиску печатки тощо) продавця Закритого акціонерного товариства «Крісролда».
За таких обставин, вказаний документ не підтверджує факт оплати коштів за придбаний позивачем автомобіль.
В контексті вказаного, суд звертає увагу на положення підпункту «б» пункту 2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (надалі, також Правила), згідно з яким, документи, що підтверджують право власності на транспортні засоби придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна транспортного засобу, його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім`я, по батькові особи, якій продано транспортний засіб.
Таким чином, надані позивачем до митного оформлення платіжні документи не містять усіх необхідних відомостей стосовно оплати товару, обов`язкових реквізитів, а розбіжності у датах здійснення оплати товару та періоду перебування покупця у країні продажу не дозволяють упевнитись в достовірності таких документів. Відтак, в силу приписів МК України та вищезазначених Правил, зазначені документи не можуть слугувати належним підтвердженням фактично сплачених або таких, що підлягали сплаті за придбаний транспортний засіб коштів.
Також, у відповідності до копії декларації про походження товару (а.с.80), пунктом 20 визначено умови постачання EXW TAURAGE, отримувач ОСОБА_3 , який, згідно із пояснень позивача та копії довіреності, являється чоловіком та законним представником останньої.
Як встановлено судом, вказаний вид поставки EXW Інкотермс 2010 передбачає самостійне транспортування (переміщення) придбаного товару з території країни продавця до необхідного місця призначення. У випадку здійснення такого виду поставки на продавця покладається обов`язок виключно щодо передачі товару покупцеві на місці придбання. Натомість, усі можливі ризики та витрати, пов`язані із переміщенням товару до кінцевого пункту призначення, а також, митним оформленням товару, призначеного на експорт, покладаються на покупця.
Однак, у судовому засіданні 04.06.2019 представником позивача надано суду лист, що надійшов від продавця транспортного засобу Закритого акціонерного товариства «Крісролда», відповідно до змісту якого, оплату послуг Закритого акціонерного товариства «Арліта» при оформленні декларації (EUROPOS BENDRIJA EXPORTAS BAD/SAUGUMAS) від 30.01.2019 на експорт придбаного позивачем автомобіля у розмірі 30 EUR здійснено експортером - ЗАО «Крісролда».
Враховуючи те, що такий вид поставки товару як EXW не передбачає покладення на продавця будь-яких інших зобов`язань, окрім передачі покупцеві придбаного товару, виявлені судом розбіжності викликають обгрунтовані сумніви стосовно достовірності відомостей, наведених у декларації про походження товару від 30.01.2019, а тому, такий документ також належним чином не підтверджує заявлену декларантом митну вартість автомобіля.
Як висновок, доводи відповідача про заявлення декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також неподання ним усіх документів, які підтверджують митну вартість товару, на переконання суду, є обґрунтованими.
Враховуючи суттєві недоліки у поданих до митного оформлення рахунку-фактурі №278 від 30.01.219 та квитанції прийому грошей №214 від 30.01.2019, а також розбіжності у датах підпису документів позивачем і її перебування закордоном та відомостях стосовно способу поставки товару, суд дійшов висновку про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої митної вартості та відсутність можливості у відповідача на підставі таких документів встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.
Відповідно до приписів статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.
Суд також зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості та ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Така позиція суду відповідає у висновкам Верховного Суду України, зазначеним у постанові від 02.06.2015 по справі №21-498а15.
Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, підставою для відмови в здійсненні розмитнення автомобіля за першим методом слугувало спрацювання системи АСАУР.
Відповідно до частини другої статті 246 Митного кодексу України, з метою визначення порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, що подається органу доходів і зборів на паперовому носії або як електронний документ розроблено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 631 (надалі, також Порядок №631).
Згідно з підпунктом 4.5.4 Порядку №631, при здійсненні митного оформлення МД, зокрема, виконуються такі митні формальності як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР.
Відповідно до пункту 4.9.1 Порядку №631, під час завершення митного оформлення посадовими особами проводиться перевірка відомостей про виконання митних формальностей, сформованих за результатами оцінки ризику за МД із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі за допомогою АСАУР.
Підпунктом 5.6 Порядку №631 передбачено, що у разі коли під час виконання відповідно до пункту 5.4 цього розділу за попередньою МД митних формальностей, визначених пунктом 4.5 розділу IV цього Порядку, у тому числі за результатами спрацювання АСАУР, встановлено необхідність надання додаткових документів та/або відомостей про товари, проведення митного огляду товарів, взяття їх проб (зразків), посадова особа ПМО органу доходів і зборів у строк, визначений частиною п`ятою статті 259 Кодексу, за допомогою АСМО надсилає зазначену інформацію Декларанту на відповідну електронну адресу.
Водночас, розроблено методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, що затверджені Наказом ДФС 11 вересня 2015 року №689 (надалі, також - Методичні рекомендації).
Згідно з частиною 8 розділу 2 Методичних рекомендацій, у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.
Як зазначалося судом, відповідач з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів письмово витребував у декларанта документи, передбачені статтею 53 МК України, що підтверджено належним чином засвідченими письмовими доказами (а.с.69-70). Однак, декларантом жодних додаткових документів не подано.
Враховуючи наведене, та наявність обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої митної вартості, відповідач, на виконання вимог МК України, визначив митну вартість автомобіля позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України). Представником відповідача обґрунтовано неможливість застосування кожного попереднього методу розмитнення та у відзиві на позовну заяву зазначено:
- використання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (стаття 59 МК України) та методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (стаття 60 МК України) не здійснювався через те, що можливості знайти ідентичний, аналогічний або подібний товар немає, бо критерії, які зазначені дуже різняться;
- метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України) та метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) (стаття 63 МК України) не використані у зв`язку із відсутністю в органу доходів і зборів інформації щодо основи для віднімання чи додавання вартості.
На підтвердження неможливості застосування вищевказаних методів розмитнення товару, представником відповідача надано витяг із ЦБД, де вбачається, що при здійсненні запиту із врахуванням відомостей про придбаний автомобіль зазначено «інформація відсутня» (а.с.81).
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ;

відповідач: Івано-Франківська митниця ДФС, адреса: вул. Короля Данила, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76010, .

Рішення складене в повному обсязі 05 червня 2019 р.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.