Справа № 200/5025/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 р. Справа№200/5025/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.09.1980 р. по 04.11.1995 року у радгоспі "Авдіївський", в подальшому КСП "Авдіївський" та скасувати Рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №31 від 15.02.2019 року,

- зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 06.02.2019 р. №74 відповідно до вимог Закону України статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати до трудового стажу період роботи з 01.09.1980 р. по 04.11.1995 року у радгоспі "Авдіївський", в подальшому КСП "Авдіївський".

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 06 лютого 2019 року він звернувся до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням відповідача від 15.02.2019 року №31 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії (22 роки замість 26), період роботи в радгоспі «Авдіївський» з 01.09.1980 р. по 04.11.1995 року не був врахований до страхового стажу у зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію радгоспу «Авдіївський» у КСП «Авдіївський» та невідповідності в записі про звільнення печатки підприємства, що звільняє. Тобто, замість печатки радгосп «Авдіївський» проставлено печатку КСП «Авдіївський». Окрім того, зазначено, що позивачем не надано довідок про підтвердження зазначеного стажу роботи, але позивач позбавлений можливості отримати будь-які довідки з архіву Ясинуватської райдержадміністрації, оскільки м. Ясинувата належить до окупованої території України. І всі довідки, та будь-які документи, видані на окупованій території не визнаються та не приймаються державними органами України. Іншим способом вказану довідку отримати неможливо.

Позивач вважає Рішення Відповідача №31 від 15.02.2019 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року відкрито провадження у справі № 200/5025/19-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання по справі на 14.05.2019 року. Також, зазначеною ухвалою викликано у судове засідання свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

03 травня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи відповідачем надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до управління з заявою від 06.02.2019 року за № 74 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-VI. Розглянувши надані документи Ясинуватським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України було прийнято рішення про не зарахування періоду роботи в радгоспі «Авдіївський», в подальшому в КСП «Авдіївський» з 01.09.1980 року по 04.11.1995 року у зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію радгоспу «Авдіївський» у КСП «Авдіївський» та невідповідності в записі про звільнення печатки підприємства, що звільняє. Тобто, печатка повинна відповідати підприємству - радгосп «Авдіївський». Також, зазначив, що управлінням було направлено листа до архівного відділу Ясинуватської райдержадміністрації для отримання довідки про періоди роботи ОСОБА_1 з 01.09.1980р. по 04.11.1995р. у колгоспі «Авдіївський». На що було отримано відповідь про неможливість надання вищезазначеної довідки у зв`язку з тим, що всі документи залишились у м. Ясинувата, що тимчасово непідконтрольне органам державної влади України. Страховий стаж заявника відповідно до наданих документів складає: 22 роки 0 місяців 1 день, коли на час звернення заявнику необхідно мати 26 років.

На підставі зазначеного, просили суд відмовити позивачу у повному обсязі.

У судовому засіданні 14 травня 2019 року відкладено розгляд справи на 28 травня 2019 року.

При цьому, у судовому засіданні 14 травня 2019 року судом здійснено допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судове засідання, призначене на 28 травня 2019 року позивач та повноважний представник відповідача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 21.05.1999 року Ясинуватським МРВ УМВС України в Донецькій області), відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (РНОКПП НОМЕР_3 ) орган виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії №74. До заяви були додані наступні документи: паспорт ОСОБА_1 (серія НОМЕР_2 , дата видачі 21.05.1999) та ідентифікаційний код ( НОМЕР_1 ), трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_8 ; військовий квиток (серія НОМЕР_6 ).

Рішенням Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15.02.2019 року № 31, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії згідно закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. Рішення обґрунтовано тим, що до страхового стажу не зараховано період роботи в радгоспі «Авдіївський», в подальшому в КСП «Авдіївський» з 01.09.1980 року по 04.11.1995 року зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію радгоспу «Авдіївський» у КСП «Авдіївський» та невідповідності в записі про звільнення печатки підприємства, що звільняє. Тобто, печатка повинна відповідати підприємству - радгосп «Авдіївський». Управлінням було направлено листа до архівного відділу Ясинуватської райдержадміністрації для отримання довідки про періоди роботи ОСОБА_1 з 01.09.1980р. по 04.11.1995р. у колгоспі «Авдіївський». На що було отримано відповідь про неможливість надання вищезазначеної довідки у зв`язку з тим, що всі документи залишились у м. Ясинувата, що тимчасово непідконтрольне органам державної влади України. Також, до страхового стажу не зараховано періоди проходження курсів у Донецькому автотранспортному підприємстві 04121 з 01.10.1977 по 01.11.1977 та у Донецькому виробничому об`єднанні вантажного автотранспорту 04680 з 01.03.1980 по 30.07.1980, у зв`язку з відсутністю дипломів, свідоцтв або інших документів, що видані на підставі архівних даних. Страховий стаж заявника відповідно до наданих документів складає: 22 роки 0 місяців 1 день, коли на час звернення заявнику необхідно мати 26 років.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивачем не оскаржуються визначені у рішенні невраховані до страхового стажу періоди проходження курсів, однак, спірним питанням для позивача є наявність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.09.1980 р. по 04.11.1995 року у радгоспі "Авдіївський", в подальшому КСП "Авдіївський".

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту з приводу правомірності відмови у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 26 Закону України ««Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI, починаючи з 01 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_8 вбачається, що 01.09.1980 року прийнятий в радгосп «Авдіївський» на посаду водія (наказ №116к від 01.09.1980 року) та 04.11.1995 року звільнений у зв`язку із переходом радгоспу «Авдіївський» до КСП «Авдіївський» (наказ №97 від 04.11.1995), при відтворенні запису про звільнення не проставлена печатка «Радгоспу «Авдіївський», замість неї міститься печатка «КСП «Авдіївський».

Пунктом 18 вказаного Порядку встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З метою підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 у радгоспі «Авдіївський» 14 травня 2019 року судом допитані в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які працювали у спірному періоді разом із позивачем на посадах тракториста та водія відповідно. Даний факт також підтверджується копіями трудових книжок, наданих свідками до суду.

Враховуючи наведене, а також те, що показаннями свідків підтверджується факт трудового стажу позивача у радгоспі «Авдіївський», суд дійшов висновку про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи 01.09.1980 року по 04.11.1995 року.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Суд звертає увагу відповідача на те, що в силу вимог частини п`ятої статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно з нормами частини шостої зазначеної статті висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Нормами статті 2 КАС України встановлено, що адміністративні суди при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, серед іншого, перевіряють чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з урахуванням принципу верховенства права.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в даному випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 30 Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог яке полягає у визнанні протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.09.1980 року по 04.11.1995 року у радгоспі "Авдіївський", в подальшому КСП "Авдіївський" та скасування рішення відповідача №31 від 15.02.2019 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 06.02.2019 року №74 відповідно до вимог Закону України статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.09.1980 року по 04.11.1995 року у радгоспі "Авдіївський", в подальшому КСП "Авдіївський".

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. квитанцією від 05 квітня 2019 року № 9 за подання до суду адміністративного позову до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1980 року по 04.11.1995 року у радгоспі "Авдіївський", в подальшому КСП "Авдіївський".

Скасувати рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №31 від 15.02.2019 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 86020, Донецька область, Ясинуватський район, смт.Очеретине, м-н Гідростроітелів, буд.12) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 06.02.2019 р. №74 відповідно до вимог Закону України статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.09.1980 року по 04.11.1995 року у радгоспі "Авдіївський", в подальшому КСП "Авдіївський".

Стягнути з Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 86020, Донецька область, Ясинуватський район, смт.Очеретине, м-н Гідростроітелів, буд.12) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Вступну та резолютивну частину рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті 28 травня 2019 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Кочанова П.В.