Справа № 160/68/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/68/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року в адміністративній справі №160/68/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Тулянцева І.В., повний текст ухвали складено 07.03.2019 року)

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Кривий Ріг" Криворізької міської ради

про стягнення пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Кривий Ріг" Криворізької міської ради, в якому просило стягнути з Комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Кривий Ріг" Криворізької міської ради на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 25338,24грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року позовну заяву Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишено без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 07.03.2019 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року по справі № 804/3223/17 адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Кривий Ріг" Криворізької міської ради про стягнення адміністративно-господарських санкцій задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Кривий Ріг" Криворізької міської ради на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 73310,22 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 29 серпня 2017 року, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень.

13.10.2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом за заявою позивача по адміністративній справі №804/3223/17 видано виконавчий лист.

В межах виконавчого провадження №57047599 сума заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 73310,22грн. була перерахована Криворізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на реєстраційний рахунок Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 13.11.2018 року, що підтверджується випискою по рахунку ГУДКСУ у Дніпропетровській області.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем щодо стягнення заборгованості по сплаті пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій на незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів була нарахована пеня за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій на загальну суму 25338,24 грн. за період з 18.04.2017 року по 14.11.2018 року.

Так, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина друга статті 20 Закону N 875-XI).

Механізм нарахування пені підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, які використовують найману працю, за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом N 875-XI, встановлений Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 15 травня 2007 року № 223 (далі - Порядок № 223).

Пунктом 3.4 Порядку № 223 встановлено, що нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу).

При цьому, нарахування пені здійснюється на дату фактичного погашення суми боргу (частини боргу) за кожний календарний день прострочення платежу. При частковому погашенні боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку боргу (пункт 3.6 Порядку № 223).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що пеня нараховується за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій; її нарахування здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно.

З матеріалів справи слідує, що граничним строком сплати адміністративно-господарської санкції Комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Кривий Ріг" Криворізької міської ради є 16 квітня 2017 року, а днем фактичної сплати - 13 листопада 2018 року, а відтак позивачем визначено 576 днів прострочення зі сплати адміністративно-господарської санкції.

За змістом частини четвертої статті 20 Закону №875-XII, до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03 лютого 2015 року по справі N 820/10328/13-а.

При цьому, Закон №875-XII передбачає два види санкцій: адміністративно-господарська санкція, що є сумою середньої річної заробітної плати відповідного роботодавця, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом; інший вид відповідальності публічно-правового характеру у формі пені, що обчислюється, виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму адміністративно-господарська санкція.

До другого виду відповідальності публічно-правового характеру у формі пені застосовуються положення статті 250 Господарського кодексу України.

При цьому, строки, визначені в статті 250 Господарського кодексу України, не можуть бути способом легалізації триваючого правопорушення; вони мають слугувати засобом створення правової визначеності для особи, зокрема, щодо неможливості застосувати до неї заходів відповідальності після закінчення встановлених цією статтею строків.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України (справа про відповідальність юридичних осіб) від 30 травня 2001 року N 7-рп/2001, притягнення до юридичної відповідальності має здійснюватися у певному порядку, на підставі процесуальних норм, що регламентують провадження у справі про порушення юридичними особами норм законодавства.

Стан регулювання притягнення юридичних осіб до відповідальності, зокрема, щодо визначення строків застосування до них заходів впливу, Конституційний Суд України вважає неповним і таким, що не відповідає конституційному визначенню України як правової держави. При цьому, законодавець може диференціювати строки притягнення до відповідальності, процедуру застосування заходів впливу до порушників законодавства залежно від особливостей суспільних відносин, що регламентуються зазначеним законодавством.

За своєю юридичною природою несвоєчасна сплата адміністративно-господарських санкцій - це правопорушення, яке носить триваючий характер.

У зв`язку з цим, при застосуванні статті 250 Господарського кодексу України слід враховувати таку обставину як триваючий характер правопорушення. Строк притягнення до відповідальності публічно-правового характеру застосовується стосовно форм відповідальності карального (майнового) характеру, зокрема, накладення фінансових санкцій, але не повинен застосовуватися стосовно заходів відповідальності, які спрямовані на припинення неправомірної поведінки (зокрема, примусові заходи організаційно-правового характеру).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 березня 2008 року по справі № 21-2343во07.

Зі змісту статті 250 Господарського кодексу України випливає, що законодавець встановив граничні строки застосування адміністративно-господарських санкцій до суб`єктів господарювання за порушення зазначеними суб`єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Фактично у наведеній статті містяться два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після спливу одного року з дня вчинення порушення суб`єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення суб`єктом господарювання порушення відповідний суб`єкт владних повноважень має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 Господарського кодексу України. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що останній дізнався про порушення його прав саме з моменту дня фактичного підтвердження правомірності стягнення Криворізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з Комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Кривий Ріг" Криворізької міської ради на користь позивача суми адміністративно-господарських санкцій в рамках виконавчого провадження №57047599 згідно виконавчого листа №804/3223/17 виданого 13.10.2017 року.

Колегія суддів з вказаними доводами не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з абзацом другим частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, відлік строку на звернення до суду для Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, як суб`єкта владних повноважень, почався з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення позовних вимог, тобто з дня підтвердження правомірності стягнення суми адміністративно-господарських санкцій на підставі рішення суду в справі №804/3223/17.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься в постановах від 06 лютого 2018 року по справі № 811/2242/15, від 27 лютого 2018 року по справі № 2а-6589/09/1570, від 20 березня 2018 року по справі № 803/1397/17.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що перебіг встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України тримісячного строку звернення до суду із позовом про стягнення пені за порушення термінів слати адміністративно-господарських санкцій почався саме 29 серпня 2017 року - в день набрання законної сили судовим рішенням, на підставі якого у судовому порядку може бути заявлено вимогу про стягнення пені, а позов подано 03 січня 2019 року, тобто поза межами встановлених строків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі №804/401/17 (адміністративне провадження № К/9901/11172/18).

Відповідно до ч. 3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року в адміністративній справі №160/68/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Тулянцева І.В., повний текст ухвали складено 07.03.2019 року) за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Кривий Ріг" Криворізької міської ради

про стягнення пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року в адміністративній справі №160/68/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.06.2019 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва