Справа № 537/1770/19
Суддя: Маханьков О. В.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/74/2019
Справа № 537/1770/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,
за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Остахова В.П.,
відповідач ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Коломієць О.Ю. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду у місті Кременчуці Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції у м.Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Пузерей Єлизавети Андріївни, третя особа Департамент патрульної поліції в особі батальону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду з позовом до відповідача інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції у .м.Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Пузерей Єлизавети Андріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Свої вимоги мотивує тим, що таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить суд постанову поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції у м.Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП Пузерей Є.А. від 06.04.2019року серія ДП №536593 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн. скасувати, а провадження в справі закрити.
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 24.04.2019року до участі в справі в якості третьої особи залучено Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.
Позивач ОСОБА_1 та його адвокат в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, прохали суд задовольнити позов. На вимогу інспектора поліції пред*явити посвідчення водія відмовився пред*являти, повідомивши, що їх у нього немає. Водію Троцак роз*яснені наслідки відмови від надання посвідчення, його права та обов*язки, був складений протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст..126 ч.1.
Представник третьої особи Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні з позовом не погодилися, вважають дії інспектора правомірними, прохали суд відмовити в задоволенні заяви.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).
За ст. 10 ЗУ «Про дорожній рух», до компетенції власників транспортних засобів належить: здійснення заходів щодо розвитку, експлуатації та утримання у справному технічному стані транспортних засобів; перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.
За правилами ст. 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Стаття 62 Конституції України встановлює призумцію невинуватості, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст. 241 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9. ПДР України).
Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.
В судовому засіданні встановлено, що 06.04.2019 року поліцейським роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Пузерей Єлизаветою Андріївною винесено постанову серії ДП18 № 536593 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня близько 09 год. 00 хв. по вул. Республіканській, 16 в м. Кременчук керував транспортним засобом АЗЛК 21412, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на ТЗ, чим порушив п.п. 2.1 «а», 2.1 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п.п. 2.1 «а», «б» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати

при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Судом враховано, що позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що він дійсно керував транспортним засобом, але його зупинка є незаконною дією з боку працівників поліції.
Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 також зазначає що рухався без порушень правил ДР, що поліцейський не реагував на його пояснення а саме в об*активності зупинки транспортного засобу.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що дійсно не мав при собі посвідчення водія, але пізніше, його батько привіз документи йому і він пред*явив інспектору їх, але з оглянутого в судовому засіданні відеозапису правопорушення встановлено, що дійсно водій ОСОБА_1 відмовився пред*явити посвідчення водія за що працівник поліції правомірно складений протокол.
Пояснення водія ОСОБА_1 що він не керував транспортним засобом, а лише перебував біля транспортного засобу, спростовуються, матеріалами справи і суд розцінює це як намагання уникнути від відповідальності.
Права водія визначені положеннями п.2.14 ПДР України. Так одним з таких прав, є право водія знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду (пункт «в»).
В той же час, окрім прав водія, останній має відповідні обов`язки.
Так, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі окрім іншого, також посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.п. «а» п. 2.1 ПДР України).
Згідно з п.п. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.
Як встановлено судом з відеозапису наданого стороною відповідача на місці зупинки, що працівниками поліції на вимоги позивача було неодноразово повідомлено про причини зупинки. Позивача було повідомлено про адміністративну відповідальність за вчинене правопорушення, роз`яснено права особи. В той же час, позивач заперечував проти правомірності таких причин зупинки. Стороною відповідача неодноразово наголошувалось на необхідності пред`явлення водійського посвідчення, в той же час позивач такого посвідчення на вимогу працівника поліції на місці не пред`явив, хоча його було повідомлено про адміністративну відповідальність за відмову надати для перевірки відповідні документи. Доказів того, що таке посвідчення до прийняття спірної постанови було пред`явлено згодом, стороною позивача не надано.
З огляду на правовий аналіз наведених норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не нівелює його обов`язку на вимогу працівника поліції пред`явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Такий обов`язок прямо передбачений Правилами та фактично не впливає на причини зупинки. За не виконання такого обов`язку, як то не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, або керування транспортним засобом особою, яка не має його при собі має наслідком настання відповідальності. Суд зазначає, що у випадку не згоди позивача з причинами зупинки працівниками поліції, то не виключена можливість відповідно до п.п. д) п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського в разі порушення ним законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, суд з урахуванням ст.251 КУпАП, ст.77 КАС України приходить до висновку, що відповідачем було прийнято до уваги факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, усні пояснення позивача, які в силу вимог ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про

адміністративне правопорушення, та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП.
На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є безпідставні та не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.2|,5-9,72-77,90,241-246, ст.ст.256,268,288,293 КУпАП, суд ,-

Постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції у .м.Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Пузерей Єлизавети Андріївни, третя особа Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.
Апеляціна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області .

Суддя: Маханьков О.В.