Справа № 2040/6162/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 р.Справа № 2040/6162/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Тищенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року (суддя Сагайдак В.В.; м. Харків; повний текст рішення складено 03.12.2018) по справі № 2040/6162/18

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач, ГУНП в Харківській області), в якому, з урахуванням уточнень від 09.10.2018 р., просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26.06.2018 року №166 о/с (по особовому складу) в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області зі служби в Національній поліції України за п. 6 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУНП в Харківській області полковника поліції Чижа С.А. від 20.05.2018 року №715 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУПН у Харківській області", щодо старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Харківській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_4 від 04.05.2018 року № 471 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ГУНП у Харківській області ", щодо попередження старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області про неповну посадову відповідність;

- поновити ОСОБА_3 на посаді слідчого Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області з 27.06.2018 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Харківській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 26.06.2018 р. на дату винесення судом постанови суду про поновлення його на службі;

- стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч) грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у ГУНП в Харківській області не було правових підстав, визначених Положенням про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженим наказом МВС України від 24.12.2015 №1625, включати позивача до переліку осіб, які направлялися для проходження стажування в підрозділах поліції ГУНП в Донецькій області, оскільки позивач не був зарахований до кадрового резерву для просування по службі, не займав посади керівного складу та не є новопризначеним на посаду. З цих підстав позивач вважає, що накази відповідача № 244 від 12.02.2018 та № 761 від 14.05.2018 не ґрунтувалися на вимогах ст. 75 Закону України "Про Національну поліцію" та розділу ІХ Положення № 1625, є незаконними та не підлягали виконанню на підставі абз. 5, 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту ОВС України. На переконання позивача, не виконання вимог наказів про відрядження відбулось за обґрунтованих підстав, а притягнення до дисциплінарної відповідальності і подальше звільнення у зв`язку із не виконанням вказаного рішення є протиправними.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги відповідач, з посиланням на абз. 5 ст. 4 Дисциплінарного статуту ОВС, зазначає, що закон зобов`язує позивача неухильно виконувати накази начальника, в тому числі і накази ГУ № 244 та № 761. Позивач повинен був прибути на інструктаж та відбути на стажування, а у разі якщо позивач вважав ці накази незаконними, то повинен був діяти у відповідності до вимог ч. 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту ОВС, однак таких дій позивачем вчинено не було, що підставою для прийняття оскаржених позивачем наказів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що листом від 26.01.2018 Національною поліцією України з метою набуття необхідних знань і спеціальних навичок для успішного виконання обов`язків і забезпечення публічної безпеки і порядку, запропоновано організувати проходження стажування, тривалістю не менше трьох місяців, працівникам поліції, на посадах в органах та підрозділах головних управлінь Національної поліції у Донецькій та Луганській областях, згідно з вимогами Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС від 24.12.2015 р.№1625.

Наказом № 244 від 12.02.2018 р. направлено на проходження стажування з 19 лютого по 19 травня 2018 р. до ГУНП в Донецькій області, зокрема, ОСОБА_3 (а.с.65-67).

Службовою телеграмою т.в.о. заступник начальника ГУНП у Харківській області вимагав забезпечити прибуття працівників за списком (додається), які на періоди з 19.02.2018 до 19.05.2018 та з 01.03.2018 до 01.06.2018 відбувають для проходження стажування на базі ГУНП в Донецькій та Луганській областях 12.02.2018 р. о 14 год. 00 хв. до УКЗ ГУНП (актова зала) на інструктаж щодо порядку проходження стажування, особистої безпеки озброєного поліцейського та заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю.

12.02.2018 начальником СКЗ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області Литвиненко Д.М. в присутності начальника СМ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області Вернигора Я.О. складено акт про те, що лейтенант поліції ОСОБА_3 відмовився від відрядження на стажування до ГУНП в Донецькій області зазначивши, що він не підпадає під категорію осіб, які повинні проходити стажування у зоні АТО в Донецькій та Луганській областях (а.с. 243)

Рапортом від 12.03.2018 р. начальник УКЗ ГУНП у Харківській області доповів, що на виконання вимог наказу № 244 ОСОБА_3 включно на інструктаж та на збір не прибув (а.с.63).

Наказом від 21.03.2018 р. № 467 призначено службове розслідування відносно працівників ГУНП в Харківській області, які 12.02.2018 не прибули до актової зали ГУНП в Харківській області на інструктаж про порядок проходження стажування (а.с.64).

Інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Лютим В.В. розглянуто матеріали службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Харківській області від 21.03.2018 № 467, за фактом невиконання вимог наказів ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 №244 та від 26.02.2018 № 344 (зі змінами від 02.03.2018 № 381) «Про направлення на стажування працівників ГУНП в Харківській області» окремими працівниками ГУНП в Харківській області та складено висновок від 23.04.2018 р., який затверджений начальником ГУНП в Харківській області (а.с.58-62).

В поясненнях від 13.04.2018 р. ОСОБА_3 зазначив, що згідно чинного законодавства він не підпадає під категорію осіб, які повинні їхати в АТО. З наказом № 244 від 12.02.2018 належним чином не був ознайомлений. його належним чином ознайомлено не було та вимоги зазначеного наказу на нього не розповсюджуються. Також до теперішнього часу не ознайомлений з результатами першого службового розслідування. З службовою телеграмою № 1069/119/05Ґ/12-2018 не ознайомлювався. (а.с.68).

Рапортами від 23.04.2018 р. та 13.04.2018 р. інспектора ОСОБА_5 останній доповідав заступнику начальника, що ОСОБА_3 відмовився від ознайомлення з наказом №244 та вказав, що виконувати вимогу наказу відмовляється, оскільки вважає, що він не є особою, яка підпадає під дію зазначеного наказу (а.с.69-70).

За результатами проведеного службового розслідування, інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Лютим В.В. складено висновок від 23.04.2018, в якому зазначено, що відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 12,02.2018 № 244 та від 26.02.2018 № 344 (зі змінами від 02.03.2018 № 381), 19.02.2018 та 05.03.2018 було передбачено збір та виїзд до ГУНП в Донецькій області окремих працівників ГУНП в Харківській області.

Проте, майор поліції Айдінов М.Ш., старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , лейтенант поліції ОСОБА_6 та майор поліції Краснобрижий О.В. на вищезазначений збір не прибули.

Під час проведення службового розслідування опитана начальник СК Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_8 , яка пояснила, що, на виконання вимог службової телеграми ГУНП в Харківській області від 09.02.2018 № 969/119/05/12-2018 "Про організацію стажування на базі ГУНП в Донецькій та Луганській областях", нею було повідомлено керівників старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та майора поліції Айдінова М.Ш. про те, що 12.02.2018 о 14:00 год. останнім необхідно прибути до актової зали ГУНП в Харківській області для проходження інструктажу щодо виїзду 19.02.2018 до ГУНП в Донецькій області.

Також, в телефонній бесіді був опитаний заступник начальника Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області - начальник СВ підполковник поліції ОСОБА_10 , який пояснив, що він неодноразово повідомляв лейтенанту поліції Гранову С.А. про вимоги наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 № 244, на що останній відповів, що виконувати вимоги наказу відмовляється, оскільки вважає, що не є особою, яка підпадає під дію зазначеного наказу.

Опитаний лейтенант поліції ОСОБА_3 пояснив, що, як на його думку, він не є особою, яка підпадає під дію наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 № 244, крім цього він вважає, що його не ознайомили належним чином із зазначеним наказом. Також в усній бесіді лейтенант поліції ОСОБА_3 повідомив, що йому візуально показували наказ ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 № 244, однак ознайомитись з ним він відмовився. Відобразити вищезазначені факти у письмовому поясненні ОСОБА_3 відмовився.

Таким чином, за результатами службового розслідування встановлено, що слідчий СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 у порушення вимог наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 № 244, а. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1, 2 ч. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України безпідставно не прибув 12.02.2018 о 14:00 до актової зали ГУНП в Харківській області для проходження інструктажу щодо виїзду 19.02.2018 до ГУНП в Донецькій області, а також не прибув 19.02.2018 на збір для виїзду до зазначеного підрозділу.

Наказом від 04.05.2018 року № 471 за порушення службової дисципліни, що виразилося в ігноруванні вимог наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 № 244, п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, абзацу 1 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старішого лейтенанта поліції ОСОБА_3 попереджено про неповну посадову відповідність (а.с.20).

Із вказаним наказом ОСОБА_3 ознайомлено 15.05.2018 (а.с. 255).

На виконання положень ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію», розділу IX Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 24.12.2015 № 1625, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.01.2016 за № 76/28206, та службового листа Національної поліції України від 26.01.2018 № 1053/01/12-2018 «Про організацію проведення стажування в системі Національної поліції України» 14.05.2018 р. прийнято наказ №761, яким, зокрема, позивача направлено для проходження стажування з 19.05.2018 р. по 19.08.2018 р. до ГУНП у Донецькій області (а.с.76-80).

Службовою телеграмою від 14.05.2018 заступник начальника ГУНП у Харківській області вимагав забезпечити прибуття працівників за списком (додається), які на періоди з 19.05.2018 до 19.08.2018 відбувають для проходження стажування на базі ГУНП в Донецькій області 16.05.2018 р. о 10 год. 00 хв. до УКЗ ГУНП (актова зала) на інструктаж щодо порядку проходження стажування, особистої безпеки озброєного поліцейського та заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю.

15.05.2018 начальником СКЗ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області майором поліції Литвиненко Д.М. у присутності старшого інспектора СКЗ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Литвиненко Т.К., інспектора СКЗ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області Токара О.О. складено акт про відмову від ознайомлення із наказом ГУНП в Харківській області від 14.05.2018 № 761, яким зафіксовано що ОСОБА_3 було запропоновано ознайомитись з наказом ГУНП в Харківській області від 14.05.2018 № 761 щодо направлення для проходження на стажування, однак він відмовився від ознайомлення з вищевказаним наказом та поїздки на стажування. Усно у відповідь на поставлене питання пояснив, що не підлягає до категорії осіб. які підлягають стажуванню у Донецькій та Луганській областях згідно Наказу МВСУ № 1625 від 24.12.2015 у зв`язку з тим, що два рази незаконно був звільнений з лав Національної поліції та відновлений згідно рішення суду та має матір інваліда 2 групи на утриманні. (а.с.82).

Рапортом від 22.05.2018 начальник УКЗ ГУНП в Харківській області полковник міліції ОСОБА_13 доповів начальнику ГУНП в Харківській області, що працівники поліції, в т.ч. ОСОБА_3 не прибули 16.05.2018 на інструктаж та 19.05.2018 на збір до вибуття до ГУНП в Донецькій області згідно із наказом від 14.05.2018 № 761, та для встановлення наявності або відсутності ознак дисциплінарного проступку визнав за доцільне за даним фактом призначити службове розслідування (а.с.74).

На підставі вказаного вище рапорту, наказом ГУНП в Харківській області № 849 від 22.05.2018 р. за фактом неприбуття працівників поліції 16.05.2018 на інструктаж про порядок проходження стажування, для встановлення наявності або відсутності в діях працівників ГУНП в Харківській області порушення службової дисципліни, причин та умов, що передували вчиненню ними вищезазначених дій або сприяли та спонукали до цього, призначено службове розслідування (а.с.75).

За фактом невиконання вимог наказу ГУНП в Харківській області №761 проведено службове розслідування та складено висновок від 20.06.2018 р., згідно змісту якого за порушення службової дисципліни, що виразилось в ігноруванні вимог наказу ГУНП в Харківській області від 14.05.2018 № 761, абзацу 3 ст. 4, абзацу 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Гранова С. А. притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України (а.с.87-93).

В ході службового розслідування був опитаний ОСОБА_3 , який пояснив, що СКЗ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області відносно нього був складений акт про відмову від ознайомлення з наказом ГУНП в Харківській області від 14.05.2018 № 761. Даний факт він пояснює тим, що зазначений наказ він вважає протиправним.

Факт відмови лейтенанта поліції ОСОБА_3 від ознайомлення з вищезазначеним наказом підтверджується актом від 15.05.2018 про відмови від ознайомлення з наказом ГУНП в Харківській області від 14.05.2018 № 761, а також поясненнями інспектора СКЗ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Токаря О.О. та старшого інспектора СКЗ цього ж підрозділу старшого лейтенанта поліції Литвиненко Т.К.

Крім цього, було встановлено, що за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 21.03.2018 № 467 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність (наказ ГУНП в Харківській області від 04.05.2018 № 471), оскільки останній у порушення вимог наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 № 244, п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України безпідставно не прибув 12.02.2018 о 14.00 до актової зали ГУНП в Харківській області для проходження інструктажу щодо виїзду 19.02.2018 до ГУНП в Донецькій області, а також не прибув 19.02.2018 на збір для виїзду до зазначеного підрозділу.

Наказом ГУНП в Харківській області від 20.06.2018 р. №715 за порушення службової дисципліни, що виразилось в ігноруванні вимог наказу ГУНП в Харківській області від 14.05.2018 № 761, абзацу 3 ст. 4, абзацу 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звільнено зі служби в Національній поліції України (а.с.73).

На підставі наказу №715 від 20.06.2018 р. за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Новобаварського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 26.06.2018 р. звільнено(а.с.95).

Згідно розписки позивача, останній 26.06.2018 р. отримав витяг з наказу про звільнення, трудову книжку і т.д.(а.с.94).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями ГУНП в Харківській області, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно призначено та проведено службове розслідування стосовно ОСОБА_3 , при застосуванні до позивача дисциплінарних стягнень відповідач врахував суть діяння, обставини його скоєння та характеристику позивача за попередній період служби.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняті в межах наданих відповідачу повноважень накази є правомірними та скасуванню не підлягають, частина похідних позовних вимог про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди є необґрунтованими.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ).

Відповідно до статті першої Закону №580-VІІІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

За приписами частини першої статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Статтею 19 Закону №580-VІІІ встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 розділу ХІ Закону №580-VІІІ встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

До затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником. Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими. Найближчий до підлеглого прямий начальник є його безпосереднім начальником.

Начальники в межах наданих їм повноважень можуть видавати накази, які є обов`язковими для виконання.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов`язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника. Скасувати наказ має право тільки начальник, який видав відповідний наказ, або старший прямий начальник.

Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк. У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника.

Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами.

Згідно з статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Суд зазначає, що мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника органів внутрішніх справ і його ставлення до вчиненого.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським дисципліни шляхом недотримання конкретних актів законодавства та наказів і інших відомчих нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 5.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських є невиконання або неналежне виконання ними службової дисципліни, зокрема, невиконання правомірного наказу начальника.

В ході судового розгляду справи встановлено, що суть порушення службової дисципліни позивачем зводиться до невиконання наказів ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 № 244 та від 14.05.2018 № 761, згідно із якими позивача направлено для проходження стажування до ГУНП в Донецькій області.

Вказані накази прийняті ГУНП в Харківській області з посиланням на положення ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію», розділу IX Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 24.12.2015 № 1625, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.01.2016 за № 76/28206, та службового листа Національної поліції України від 26.01.2018 № 1053/01/12-2018 «Про організацію проведення стажування в системі Національної поліції України».

Згідно зі статтею 72 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон №580-VIII) професійне навчання поліцейських складається з:

1) первинної професійної підготовки;

2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання;

3) післядипломної освіти;

4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно - службової діяльності.

Порядок, організація та терміни проведення професійного навчання визначає Міністерство внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 75 Закону № 580-VIII визначено, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України "Про вищу освіту", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з:

1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування.

Організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України, що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорії керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів, визначає Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України 24.12.2015 року № 1625 (надалі - Положення № 1625).

Одним із видів післядипломної освіти згідно пункту 1 Розділу ІІІ Положення № 1625 являється стажування - набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Порядок і умови проходження поліцейськими стажування визначено Розділом ІХ Положення № 1625.

Пунктом другим цього Розділу передбачено, що стажування проходять:

працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просунення по службі;

працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Таким чином, вказаним нормативно-правовим актом чітко визначені категорії поліцейських, які повинні проходити стажування.

Судом встановлено, що позивач не належить до категорії працівників поліції, зарахованих до кадрового резерву чи призначених на нову посаду, які у відповідності до Положення № 1625 підлягають проходженню стажування.

В ході судового розгляду справи з`ясовано, що фактичною підставою для направлення позивача на стажування слугував лист Національної поліції України від 26.01.2018 №1053/01/12-2018, яким запропоновано організувати проведення стажування тривалістю не менше трьох місяців працівникам поліції на посадах в органах і підрозділах головних управлінь Національної поліції в Донецькій і Луганській областях, відповідно до тих, які вони обіймають за основним місцем служби, згідно із вимогами Положення № 1625.

За вказаним листом однією з категорій працівників поліції, які у першу чергу повинні відряджатися для проходження цього стажування є, зокрема поліцейські, які проходили службу в поліції та були звільнені зі служби в поліції за різними підставами, а в подальшому поновлені в судовому порядку чи прийняті на службу до поліції в установленому законом порядку.

Таким чином, оскільки позивача протягом 2016-2018 років 2 рази було звільнено з органів Національної поліції та поновлено на посаді, відповідач дійшов висновку про наявність підстав для включення ОСОБА_3 до списку осіб, які підлягають проходженню стажування в ГУНП в Донецькій області.

Колегія суддів вважає, що таке тлумачення відповідачем зазначеного листа є помилковим, оскільки в ньому зазначено, що стажування організувати згідно з вимогами Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції № 1625, в якому відсутні критерії визначення осіб, на які посилається відповідач.

Аналіз зазначеного листа дає підстави суду стверджувати, що начальниками територіальних органів Національної поліції, після визначення осіб, які відповідають критеріям, визначеним в Положенні № 1625, рекомендовано (мовою оригіналу) "в першу чергу звертати увагу на наступні категорії осіб:", серед яких зазначено і тих, хто після звільнення поновлений на посаді за рішенням суду.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з позицією позивача про те, що позивач не підпадає під категорію осіб, які підлягають стажуванню, та вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для направлення позивача на стажування.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивач під час ознайомлення його із наказами від 12.02.2018 № 244 та від 14.05.2018 № 761 повідомляв свого безпосереднього керівника про те, що він не підпадає під категорію осіб, які повинні проходити стажування, у зв`язку з чим відмовився від ознайомлення із вказаними наказами та поїздки на стажування, про що було складено відповідні акти. Про вказані обставини позивач також зазначав і в ході проведення службових розслідувань, однак вони не були враховані відповідачем при прийнятті спірних рішень.

З огляду на те, що підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є невиконання правомірного наказу начальника, та враховуючи, що під час судового розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено відсутність правових підстав для включення позивача до переліку осіб, які направляються до підрозділів ГУНП в Донецькій та Луганській областях для проходження стажування наказами від 12.02.2018 № 244 та від 14.05.2018 № 761, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є протиправними, відтак накази ГУНП в Харківській області від 04.05.2018 року № 471 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ГУНП у Харківській області ", щодо попередження старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області про неповну посадову відповідність та від 20.05.2018 року №715 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУПН у Харківській області", щодо старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України, підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Слід зазначити, що звільнення зі служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з цим, застосовуючи крайню міру дисциплінарного стягнення відповідач повинен був належним чином обґрунтувати необхідність застосування такої міри та неможливість застосування інших видів дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів зауважує, що невиконання наказу є суттєвим порушенням зі сторони позивача. Однак, враховуючи, що накази про відрядження позивача для проходження стажування є безпідставними, про що зазначав позивач та що мало бути, проте не було встановлено під час службового розслідування, колегія суддів вважає, що застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є надмірним.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду у подібній справі, викладеними у постанові від 20 травня 2019 року по справі № 821/1180/18 (адміністративне провадження №К/9901/2305/19).

Враховуючи скасування наказу від 20.05.2018 року № 715 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Харківській області від 26.06.2018 року №166 в частині звільнення позивача зі служби з поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби та поновити його на посаді слідчого Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області з 27.06.2018 року.

Щодо стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988).

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Пунктом 6 розділу ІІІ «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу, пунктом 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки ГУ НП в Харківській області про грошове забезпечення ОСОБА_3 , грошове забезпечення позивача за два місці перед звільненням квітень-травень 2018 року у загальному розмірі складало 15 485,88 грн.: у квітні 2018 року - 5 333,89 гривень, у травні 2018 року - 10151,99 гривень.

Середньоденна заробітна плата складає: 235,87 грн. (15 485,88 : 61 календарний день за два місяці).

Період вимушеного прогулу позивача з 27.06.2018 по 28.05.2019 складає 335 календарних днів.

Отже, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу, яке підлягає стягненню на його користь, за період з 27.06.2018 по 28.05.2019 складає 85046,45 грн (335 календарних днів х 253,87 гривень).

Відносно позовних вимог щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі у розмірі 250 000,00, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач завдання йому моральної шкоди обґрунтовує тим, що він тричі був незаконно звільнений з лав Національної поліції України, чим завдано позивачу психологічну травму та порушено його права. Вказує, що після другого звільнення у 2017 році він потрапив до лікарні у зв`язку із різким загостренням виразки. Після другого поновлення на службі він постійно відчував упереджене, негативне ставлення до себе з боку керівництва, йому не видали форму, флеш-картку для реєстрації і доступу до ЄДР України, з другої половини грудня 2017 року до звільнення 26.06.2018 він виконував чергування в режимі доба-дві доби, при звільненні йому не видали довідку про доходи за 2018 рік.

Статтею 56 Конституції України визначається, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно до змісту положень пункту 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Суд звертає увагу, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних доказів, які підтвердили б спричинення протиправними діями відповідача йому моральних страждань та не доведено причинних зв`язків між завданою шкодою та конкретними неправомірними діями відповідача.

Окрім того, позивач не надає ґрунтовного пояснення визначення ним суми моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача на його користь.

Таким чином, на підставі вказаних вимог законодавства України та аналізу встановлених обставин справи, колегія суддів доходить висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача 250 000 грн. моральної шкоди не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права, про які зазначено вище, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року по справі № 2040/6162/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 26.06.2018 року №166 о/с (по особовому складу) в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області зі служби в Національній поліції України за п. 6 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУНП в Харківській області полковника поліції Чижа С.А. від 20.05.2018 року №715 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП у Харківській області", щодо старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції України в Харківській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_4 від 04.05.2018 року № 471 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ГУНП у Харківській області ", щодо попередження старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області про неповну посадову відповідність.

Поновити ОСОБА_3 на посаді слідчого Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області з 27.06.2018 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Харківській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 27.06.2018 р. по 28.05.2019 р. у розмірі 85046,45 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 03.06.2019 року