Справа № 804/4362/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4362/18
(суддя Кальник В.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі №808/4362/18 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 червня 2018 року звернулась до суду з позовом до Дніпровської міської ради (далі - відповідач-1), Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач-1), згідно з яким, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо неприпинення права користування земельною ділянкою у зв`язку із закінченням строку Договору оренди землі від 10.09.2009 року, укладеного між позивачем та Дніпропетровською міською радою про користування земельною ділянкою, по вул. Комісара Крилова в районі буд. № 2-К (Індустріальний район) за кадастровим номером НОМЕР_4 , визнати договір оренди землі від 10.09.2009 року припиненим з 31.12.2015 року у зв`язку із закінченням його дії;

- скасувати податкове повідомлення рішення №-0464 від 20.02.2018 року, яким нарахована сума податкового зобов`язання з орендної плати за землю в розмірі 153509,81 грн. за період 2018 рік;

- скасувати податкове повідомлення рішення № -0464/1 від 20.02.2018 року, яким нарахована сума податкового зобов`язання з орендної плати за землю за період 2016 рік у сумі 181025,51 грн. та за період 2017 р. у сумі 153509,81 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що до 31.12.2015 року вона належним чином користувалася земельною ділянкою, здійснювала належні платежі, повністю виконувала умови договору. 15.12.2015 року вона звернулась до відповідача-1 з листом про припинення дії договору, в зв`язку із закінченням строку його дії, повернення земельної ділянки та складання акта приймання-передачі згідно з п.8 Договору.

На цей час відсутні будь-які рішення відповідача-1 про припинення права користування земельною ділянкою у зв`язку із закінченням строку дії договору. Тому відповідач-1 своєю бездіяльністю порушує право позивача на припинення користування земельною ділянкою, що тягне за собою нарахування з боку відповідача-2 додаткових необґрунтованих нарахувань з орендної плати за землю вже після фактичного припинення права користування землею.

Ухвалою суду від 13.11.2018 року провадження у справі №804/4362/18 в частині позовних вимог про визнання договору оренди землі від 10.09.2009 року припиненим з 31.12.2015 року у зв`язку із закінченням його дії - закрито.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що судом встановлено обставини закінчення строку дії зазначеного договору оренди землі та відповідачем-2 та не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач-1 оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає про неотримання листа позивача від 15.12.2015 року про припинення користування земельною ділянкою та непідсудність справи в частині вимог до відповідача-1 щодо визнання бездіяльності Дніпровської міської ради та визнання договору оренди землі припиненим суду адміністративної юстиції, оскільки спірний договір не є припиненим.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача-1 який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача-2, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 10.09.2009 року між Дніпропетровською міською радою та позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) за кадастровим номером НОМЕР_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Козіною А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 2503.

Передача в оренду позивачу цієї земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 10.09.2009 року.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.3 зазначеного договору, він укладений на два роки та у разі продовження на новий строк дії або поновлення договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо істотних умов договору оренди землі орендар після письмового повідомлення орендодавця втрачає переважне право на його поновлення.

Пунктом 12.5 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін.

Відповідно до пункту 7.8 договору повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання передачі.

25.05.2012 року між Дніпропетровською міською радою та позивачем укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 10.09.2009 року строком на два роки.

15.12.2015 року позивачем було надіслано на адресу Дніпровської міської ради лист про те, що він не використовує земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 , у зв`язку із чим повідомляє про припинення дії договору оренди землі та просить повідомити які дії необхідно вчинити орендарю для належного повернення земельної ділянки. До листа було додано акт приймання - передачі земельної ділянки у двох екземплярах.

20.02.2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення №-0464, яким визначена сума податкового зобов`язання з орендної плати за землю в розмірі 153509,81 грн. за період 2018 рік, а також податкове повідомлення-рішення № -0464/1, яким визначена сума податкового зобов`язання з орендної плати за землю за період 2016 рік у сумі 181025,51 грн. та за період 2017 р. у сумі 153509,81 грн.

За результатами адміністративного оскарження вищевказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Правомірність та обґрунтованість вказаної бездіяльності відповідача-1 та оскаржених рішень відповідача-2 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що бездіяльність відповідача-1 є протиправною, тому спірні рішення відповідача-2 також прийнято протиправно.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту «а» статті 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Статтею 31 Закону України про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з пунктом 12.3 договору оренди землі від 10.09.2009 року дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

15.12.2015 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі від 10.09.2009 року, з урахуванням угоди про поновлення договору оренди землі, позивач надіслав на адресу Дніпровської міської ради лист про те, що він не має наміру використовувати земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 та повідомляє про припинення дії договору оренди землі. До цього листа було додано два примірника акта приймання-передачі земельної ділянки.

Факт направлення позивачем листа від 15.12.2015 року з відповідним вкладенням підтверджується описом вкладення до цінного листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 17).

Враховуючи викладені обставини суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що позивач вжив достатніх заходів для повідомлення Дніпровської міської ради, щодо необхідності засвідчення факту розірвання договору шляхом підписання акта приймання-передачі.

Між тим, Дніпровська міська рада, незалежно від отримання відповідного листа позивача, після закінчення строку дії договору оренди землі від 10.09.2009 року, з урахуванням угоди про поновлення договору оренди землі, повинна була самостійно вжити всіх необхідних заходів пов`язаних з припинення права користування позивачем земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_4, однак, таких дій не вчинила.

Згідно з підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Отже, вірно встановивши обставини справи щодо припинення дії договору оренди земельної ділянки, та враховуючи те, що позивач не користується земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_4 з 2016 року, він безпідставно вважається орендарем земельної ділянки, що призвело до нарахування Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області орендної плати та протиправного прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень від 20.02.2018 року №-0464, № -0464/1 які є такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі №808/4362/18 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 30 травня 2019 року.

Повне судове рішення складено 31 травня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко