Справа № 640/2025/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 березня 2019 року № 640/2025/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М. при секретарі судового засідання Артеменко В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до (АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) Київської міської митниці ДФС
за участі представників сторін:

від позивача - Харченко О.І.

від відповідача - Лич С.В., Сергеєв В.А.

На підставі ч.1 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 березня 2019 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч.3 ст.243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Київської міської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.11.2018 року №UA100210/2018/00384 та рішення про коригування митної вартості товарів від 27.11.2018 року №UA100210/2018/000079/2 та скасувати зазначені картки відмови і рішення;

- стягнути з Київської міської митниці ДФС України, що знаходиться за адресою: 03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, 8А на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 фінансову гарантію за митне оформлення в розмірі 10 185 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем для митного оформлення імпортної операції поставки товару подано митну декларацію №UA100210/2018/444050 від 14.11.2018 року, в якій митна вартість товару визначена позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту), надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України.

При перевірці наданих до митного оформлення документів митним органом виявлено, позивачем не надано відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості, а саме документів, що підтверджують розмір витрат на доставку (перевезення) автомобіля, які повинні додаватись до митної вартості товарів, не надано також перевізних документів.

Для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості, позивачем як декларантом здійснено всі необхідні дії щодо митного оформлення вищезазначеного автомобіля та відповідно прораховано всі необхідні збори та податки, які сплачено 09.11.2018 року відповідно до квитанцій та надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу.

В судовому засіданні представником позивача підтримано позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представником відповідача подано до суду письмовий відзив проти позову, в якому зазначив, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України відповідач дійшов висновку, що документи надані до митного контролю та митного оформлення, не містять всіх відомостей відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. У зв`язку із викладеним, рішення про коригування митної вартості та картка відмови, що оскаржуються позивачем, цілком обґрунтовані, винесені митним органом відповідно та у межах чинного законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі.

Дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем придбано автомобіль Volkswagen Tiguan, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1968 (куб. см), за кошти в сумі 2350 євро, що на дату покупки 05.11.2018 року згідно курсу НБУ становить 3211,92 грн. за 100 євро, тобто 75480, 12 грн.

В подальшому, позивачем зареєстровано у Київській міській митниці ДФС транспортний легковий засіб - VW TIGUAN, код згідно з УКТЗЕД , колір сірий, дата виготовлення 23.08.2010 року, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , номер шасі (рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна (куб. см) 1968, дата переміщення через митний кордон 24.11.2018 року, митниця оформлення Львівська митниця ДФС про що свідчить посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 03.12.2018 року виданого Київською митницею ДФС.

З метою належного митного оформлення товару позивачем при посередництві митного брокера - ПП "БліцБрок" (декларантом), який для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу до Львівській митниці ДФС подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ за №UA100210/2018/444050 на ввезений транспортний засіб, згідно з якою заявлено митну вартість товару в розмірі 2350 євро.

Згідно митної декларації до митного оформлення подано легковий автомобіль у кількості 1 шт. Volkswagen Tiguan, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , календарний рік виготовлення 2010 року, модельний рік виготовлення 2010, робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 см. куб., тип двигуна дизельний, колір сірий, кількість дверей 5, колісна формула 2 х 4, такий, що був у використанні, відповідає екологічним нормам Євро-5. Комплектація та пошкодження згідно митного огляду №UA20903/2018/65133 від 11.11.2018 року пошкодження: лакофарбове покриття по кузову, передні крила, ліва передня фара, передня ліва підвіска, рамка радіаторів, радіатори, задня ліва підвіска, задній бампер, спрацьовані подушки безпеки .пошкоджені колісні диски, скло багажника, кришка багажника ,деформовано дах, вм`ятини на задніх правих дверях, права задня підвіска, ліві задні двері, ліве заднє крило. Сліди оливи на двигуні. Торговельна марка: VOLKSWAGEN. Країна виробництва: DE. Виробник: VOLKSWAGEN.

Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом за ціною договору (вартість операції) на рівні 2350 євро, що за офіційним курсом валюти станом на день подання митної декларації становило 75336,86 грн. (графи 23,42, 43, 45 митної декларації).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів, позивачем подано митному органу пакет документів, перелік яких зазначено у графі 44 митної декларації.

Посилаючись на положення статті 53 Митного кодексу України, митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів:

1). банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення);

2). рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3). транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

4). висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені соціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

5). за бажанням декларанта інші наявні додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.

На вказаний запит позивачем одночасно з митною декларацією в повному обсязі надано до митного органу документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: рахунок від 05.11.2018 року із зазначеною реальною ціною 2350 євро, квитанцію про оплату автомобіля від 05.11.2018 року 2350 євро, експортний супровідний документ Європейської спільноти в якій вказана сума вартості автомобіля 2350 євро. Крім того, декларантом надано висновок експертного дослідження КНДІСЕ від 19.11.2018 року №24534/18-54.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №24534/18-54 від 19.11.2018 року, вартість не розмитненого бувшого у використанні пошкодженого в ДТП автомобіля марки "Volkswagen Tiguan BlueMotion", 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , що ввозиться на територію України, складає: 70889,24 грн., що згідно офіційного курсу НБУ станом на 18.11.2018 року, 1 Є.=31,490789 грн., відповідно становить: 2251,11 євро.

Враховуючи надані позивачем документи, відповідачем 19.11.2018 року направлено запит до митної лабораторії з метою визначення митної вартості на даний транспортний засіб.

Відповідно до листа митної лабораторії від 23.11.2018 року №7928/7/94-94-59-01-02 та доданої до нього цінової інформації з інформаційно-довідкового програмного продукту Schwacke Net, визначено вартість даного (не ушкодженого) транспортного засобу у сумі 11950 євро.

Відповідачем 27.11.2018 року винесено рішення про коригування митної вартості товарів номер №UA100210/2018/000079/2, згідно якого митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України. Митна вартість товару ґрунтується на довідковій вартості інформаційно-довідкового програмного продукту Schwacke Net, не на ушкоджений транспортний засіб у сумі 11950 євро, та розрахунків експерта КНДІСЕ, а саме (-28 перепробіг транспортного засобу на вартість відновлювального ремонту 152862,89 грн.), що дорівнює 3741,74 євро та транспортні витрати 100 євро відповідно до інформації що міститься в спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України, транспортних засобів, подібних за якісними характеристиками, митне оформлення яких уже здійснено.

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів 27.11.2018 року митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100210/2018/00384, згідно з якою за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин коригування митної вартості товару та її визначення на підставі статті 64 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом співставлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Відповідно з частиною 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Так, статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Так, частинами 4, 5 статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує те, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Як вже встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивачем разом із митною декларацією надано в паперовому вигляді документи, необхідні для митного оформлення документи, а саме: рахунок від 05.11.2018 року із зазначеною реальною ціною 2350 євро, квитанцію про оплату автомобіля від 05.11.2018 року 2350 євро, експортний супровідний документ Європейської спільноти, в якій вказана сума вартості автомобіля 2350 євро. Крім того, надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження №24534/18-54 від 19.11.2018 року, згідно якого вартість автомобіля визначена в розмірі 70889,24 грн., що еквівалентно 2251,11 євро станом на 19.11.2018 року.

Згідно частиною 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного кодексу України.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу України. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за мови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 МК України).

Зокрема, статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно із пунктом 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності - оптованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні тості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1). невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості;

2). неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3). невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4). надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Оскільки, декларантом не надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості товарів, не усунуто виявлені розбіжності та не спростовано сумніви у правильності задекларованої митної вартості, митним органом не був застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Згідно статті 64 Митного кодексу України. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Разом з тим, митним органом проведеного порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947).

Відповідно до пункту 2 (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947) "оцінка ввезеного товару для митних цілей повиннагрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом або аналогічного товару... Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції".

Статтею 17 "Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про й торгівлю 1994 року" передбачено, що: "Ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання".

Суд, дослідивши наявний в матеріалах справи висновок експертного дослідження КНДІСЕ від 19.11.2018 року, з якого вбачається, що довідкова ціна на аналогічний (не ушкоджений) транспортний засіб дорівнює 9868,50 євро, та враховуючі технічний стан та ушкодження автомобіля експерт відповідно до своїх розрахунків а саме (-28% перепробіг транспортного засобу та вартість відновлювального ремонту 152862,89 грн) вартість даного пошкодженого транспортного засобу склала 2251,11 євро.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що ушкодження автомобіля (ходової частини) не надавили йому можливості рухатись самостійно, автомобіль доставлявся до митниці на транспортному засобі.

Однак, позивачем не надано митному органу і суду документів, які б підтверджували розмір витрат на доставку (перевезення) даного транспортного засобу, які повинні додаватись до митної вартості товарів, а також не надано перевізні документи.

Таким чином, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є: наявність розбіжностей щодо вартості, відсутність всіх необхідних відомостей (витрат на доставку), що не дає можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Відповідачем проведено перевірку згідно інформаційного електронного довідника Super SCHWAСКЕ та встановлено те, що на не ушкоджений транспортний засіб у сумі 11950 євро, та розрахунків експерта КНДІСЕ, а саме зніманням 28% перепробігу транспортного засобу та відніманням вартості - відновлювального ремонту 152862,89 грн.), що дорівнює 3741,74 євро, також до отриманої суми підлягають додаванню транспортні витрати у розмірі 100 євро відповідно до інформації що міститься в спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи України, транспортних засобів, подібних за якісними характеристиками, митне оформлення яких вже здійснено. Вищезазначена інформація призвела до виникнення сумнівів у відповідача у правильності визначення митної вартості

При цьому, за результатами процедури консультацій між митницею та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка є у наявності у митного органу.

Однак, суд вказує на правомірність зроблених митницею висновків про неможливості визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору.

Така правомірність, на переконання суду, обґрунтовується не наданням позивачем відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості, а саме документів, що підтверджують розмір витрат на доставку (перевезення) автомобіля, які повинні додаватись до митної вартості, а також ненаданням перевізних документів, які були б достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджували б заявлену декларантом митну вартість товару.

Також, як зазначалось судом, що до митного оформлення подано легковий автомобіль як такий, що вже був у використанні, технічно несправний, має аварійні ушкодження, зокрема: пошкоджене лакофарбове покриття по кузову, передні крила, ліва передня фара, передня ліва підвіска, рамка радіаторів, радіатори, задня ліва підвіска, задній бампер, спрацьовані подушки безпеки .пошкоджені колісні диски, скло багажника, кришка багажника, деформовано дах, вм`ятини на задніх правих дверях, права задня підвіска, ліві задні двері, ліве заднє крило, що не надавало можливості даному транспортному засобу рухатись самостійно.

Більш того, суд звертає увагу, в матеріалах справи міститься копія квитанції, як стверджує позивач про оплату вартості автомобіля марки "Volkswagen Tiguan ", дана квитанція оформлена на іноземній мові, при цьому її переклад відсутній, що унеможливлює встановлення дійсних обставин справи з поданих документів, зокрема, факту наявності/відсутності сплати вартості автомобіля в сумі 2 350 євро у готівковій формі, як зазначає позивач.

На підтвердження даного факту, позивач не забезпечив подання до суду відповідного перекладу такого документа на українську мову.

Отже, доводи відповідача про заявлення декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також неподання документів, які підтверджують митну вартість товару, є обґрунтованими та такими, які відповідають дійсним обставинам справи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не надані документи, які у розумінні вимог Митного кодексу України є необхідними та належними, а у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої митної вартості товару, митний орган, відповідно до митного законодавства, провівши процедуру консультацій з декларантом, правомірно відмовив в митному оформленні товару і скоригував митну вартість товару застосувавши другорядний метод визначення митної вартості резервний метод.

У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, за митною декларацією було відмовлено в митному оформленні та видано Картку відмови від 27.11.2018 року №UA100210/2018/00384.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувані позивачем рішення про коригування митної вартості товарів 27.11.2018 року №UA100210/2018/000079/2, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.11.2018 року №UA100210/2018/00384, прийняті на підставі та у межах повноважень, що передбачені діючими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявленої позовної вимоги про стягнення з Київської міської митниці ДФС України сплачених позивачем сум фінансових гарантій за митне оформлення, суд зазначає наступне.

Повернення сум надмірно сплачених платежів нормативно врегульовано наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643, яким затверджено Порядок виготовлення висновку про повернення коштів та направлення його до Державної казначейської служби.

Суд зазначає, що митний орган не відмовляв позивачу у виготовленні висновку, оскільки рішення митниці про коригування митної вартості судом не скасовано, а отже і відсутні дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які відповідно могли б порушити права позивача з цього питання.

Таким чином суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога позивача щодо стягнення коштів не відповідають вимогам Порядку №643, а виготовлення висновку, передбаченого цим Порядком на даний час є передчасною.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними дій щодо видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.11.2018 року №UA100210/2018/00384 та рішення про коригування митної вартості товарів від 27.11.2018 року №UA100210/2018/000079/2 та їх скасування.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити у повному обсязі

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Н.М. Клименчук