Справа № 140/772/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/772/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Шаблій Л.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Колачинської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулася з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (відповідач) про визнання протиправним дій щодо відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги відповідно до заяви від 19 червня 2018 року, зобов`язати здійснити нарахування та виплату вказаної допомоги з 19 червня 2018 року.

В обґрунтування позову зазначила, що має статус внутрішньо переміщеної особи та перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації; з 02 квітня 2018 року та донині працевлаштована. У зв`язку зі зміною реєстрації місця проживання 19 червня 2018 року звернулася до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради із відповідною заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та про призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Проте відповідач 08 серпня 2018 року надіслав повідомлення про відмову у призначенні такої допомоги з посиланням на пункт 3 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (далі - Порядок №505). Як зазначає позивач, на її звернення для з`ясування фактичних причин відмови у призначенні адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі відповідач листом від 26 лютого 2019 року №Р-149/1/060/20-10 надав роз`яснення, з якого стало зрозуміло, що раніше Управлінням соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації виплата допомоги була припинена як працездатній особі на підставі пункту 7 Порядку №505, а тому відповідно до подання від 31 липня 2018 року №2 та рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за заявою від 19 червня 2018 року відмовлено у призначенні такої допомоги відповідно до пункту 3 цього Порядку.

Позивач вважає, що має право на отримання щомісячної адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, оскільки має статус внутрішньо переміщеної особи, перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Луцької міської ради, працевлаштована, а відмова відповідача у призначенні такої допомоги за її заявою від 19 червня 2018 року є протиправною, суперечить пунктам 2, 3, 5, 6, 12 Порядку №505. На думку позивача, щомісячна адресна грошова допомога не призначається лише тим працездатним особам, щодо яких раніше її виплата припинялася та які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. У разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку, то вона знову набуває право на призначення допомоги.

З наведених підстав просила позов задовольнити.

Ухвалою від 09 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду після усунення недоліків, про які зазначалося в ухвалі від 25 березня 2019 року про залишення позовної заяви без руху; за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 14 травня 2019 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом учасників справи. У судове засідання сторони не прибули, відтак розгляд справи відкладено.

Ухвалою суду від 30 травня 2019 року позов в частині позовних вимог до Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву Департамент соціальної політики Луцької міської ради позовні вимоги не визнав (а.с.59-61). В обґрунтування своєї позиції вказав, що ОСОБА_1 дійсно 19 червня 2018 року зверталася із заявою про призначення їй щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі. Під час розгляду цієї заяви та за матеріалами особової справи, яка надійшла від Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації, було встановлено, що виплата такої допомоги ОСОБА_1 була припинена відповідно до пункту 7 Порядку №505. Як передбачено абзацом десятим пункту 3 цього Порядку, особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Відповідач вважає, що право на отримання щомісячної адресної грошової допомоги особами працездатного віку втрачається назавжди після припинення виплати на підставі пункту 7 Порядку №505 (за винятком осіб, які втратили працездатність), а тому з урахуванням зазначеної норми ОСОБА_1 правомірно відмовлено у призначенні допомоги за заявою від 19 червня 2018 року.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши усні пояснення позивача, представника відповідача (вступне слово), перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, в тому числі оригінал паперової справи ОСОБА_1 , витребуваної судом у відповідача, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про що свідчить довідка Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації від 21 жовтня 2014 року №747000004 (а.с.128), рішенням якого від 22 жовтня 2014 року №1/4364 їй розпочато виплату щомісячної адресної грошової допомоги (а.с.130). Як видно з матеріалів справи (а.с.126-127, 129), виплата допомоги неодноразово продовжувалася на наступний період та фактично мала місце з 21 жовтня 2014 року по 20 квітня 2015 року, з 24 квітня 2015 року по 23 жовтня 2015 року; з 23 листопада 2015 року по 20 травня 2016 року; з 23 травня 2016 року по 22 листопада 2016 року.

Як встановлено з пояснень позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні, у липні 2016 року вона звільнилася із роботи, а тому надалі із заявами про виплату їй допомоги не зверталася. Після 22 листопада 2016 року допомога їй не призначалася (а.с.80-81).

02 квітня 2018 року ОСОБА_1 працевлаштувалася та 11 квітня 2018 року звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації про призначення і виплату їй щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі. Однак рішенням від 12 квітня 2018 року №1095 їй відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання; підстави та причини такої відмови у рішенні Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації відсутні (а.с.74). Як вбачається з виписки з протоколу №13 від 12 квітня 2018 року засідання районної комісії з питань надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, призначення житлових субсидій, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення допомоги переміщеним особам відмовлено згідно з пунктом 3 Порядку №505, оскільки виплата допомоги була припинена як працездатній особі відповідно до пункту 7 цього Порядку (а.с.72-73).

Надалі, 19 червня 2018 року, ОСОБА_1 зверталася із завою про призначення щомісячної адресної грошової допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (а.с.78). Особову справу ОСОБА_1 передано із Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації із зняттям з обліку до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (а.с.75-77).

Відповідно до довідки відповідача від 19 червня 2018 року № ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.123). Разом з тим, 06 серпня 2018 року на підставі подання від 31 липня 2018 року №2 (а.с.122), з посиланням на протокольне рішення комісії з розгляду питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02 серпня 2018 року №29 (а.с.79) Департаментом соціальної політики Луцької міської ради відмовлено у призначенні допомоги ОСОБА_1 за її заявою від 19 червня 2018 року (а.с.121). Заявниці надіслано повідомлення від 08 серпня 2018 року №11.5-7/11833 про відмову у призначенні допомоги переміщеним особам на проживання на підставі пункту 3 Порядку №505, про фактичні причини такої відмови у повідомленні не вказано; водночас, роз`яснено про можливість оскарження відмови до суду (а.с.10). На звернення ОСОБА_1 про фактичні причини та підстави відмови у призначенні допомоги внутрішньо переміщеній особі за заявою від 19 червня 2018 року Департаментом соціальної політики Луцької міської ради листом від 26 лютого 2019 року №Р-149/1/060/20-10 надано роз`яснення, що оскільки Управлінням соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації виплата допомоги була припинена відповідно до пункту 7 Порядку №505, то це є підставою для відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги відповідно до пункту 3 цього Порядку (а.с.9).

Вважаючи відмову Департаменту соціальної політики Луцької міської ради у наданні щомісячної адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 19 червня 2018 року протиправною, 20 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на точну дату отримання ОСОБА_1 повідомлення від 08 серпня 2018 року №11.5-7/11833 про відмову в призначенні допомоги переміщеним особам на проживання за заявою від 19 червня 2018 року; у відповідача такі докази відсутні. Але разом з тим, позивач 28 вересня 2018 року викликалася в Департамент соціальної політики Луцької міської ради для доповнення матеріалів особової справи (а.с.8), тому вже з цього часу позивач мала би знати про результати розгляду її заяви. З урахуванням цих обставин суд дійшов висновку, що позов подано у встановлений частиною другою статті 122 КАС України строк.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За правилами статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Позивач ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи і, як уже зазначалося, перебуває на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення (спочатку - в Управлінні соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації, а з 19 червня 2018 року - в Департаменті соціальної політики Луцької міської ради).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 установлено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (Порядок №505).

Як визначено пунктом 2 вказаного Порядку (тут і надалі - в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою від 19 червня 2018 року), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до пункту 3 Порядку №505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Таким чином, зазначеними положеннями Порядку №505 визначено граничний шестимісячний термін призначення і виплати грошової допомоги, після закінчення якого, особа повинна звертатись до уповноважених органів з відповідною заявою про призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що вперше адресна допомога як внутрішньо переміщеній особі була призначена позивачу та виплачувалась з 21 жовтня 2014 року, а надалі виплачувалася за її заявами на кожний наступний шестимісячний термін по 22 листопада 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 є працездатною особою. Разом з тим, із записів трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що у період з 14 липня 2016 року по 01 квітня 2018 року вона не працювала (а.с.116-119). Разом з тим, у цей час ОСОБА_1 за призначенням грошової допомоги не зверталася.

02 квітня 2018 року почала працювати у Волинській дирекції Публічного акціонерного товаристві "Укрпошта", про що свідчить довідка від 10 квітня 2018 року №03/07-50 та запис у трудовій книжці (а.с.15, 118). Безперервно працевлаштована і донині.

Відмовляючи у наданні допомоги за заявою ОСОБА_1 від 19 червня 2018 року, відповідач виходив з того, що відповідно до рішення Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації виплата допомоги була припинена на підставі пункту 7 Порядку №505. Цю обставину, як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, встановлено на підставі атестата, що є в особовій справі ОСОБА_1 Зі змісту атестата (а.с.124) слідує, що виплата грошової допомоги Управлінням соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації не проводилася з дати припинення виплати; ОСОБА_1 з обліку знята з 22 листопада 2016 року (хоч в листі цього ж таки Управління від 11 січня 2019 року №10 (без адресата) сказано, що позивач знята з обліку 02 липня 2018 року - а.с.12).

Вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про протиправність відмови Департаменту соціальної політики Луцької міської ради та необґрунтованість його висновків під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 червня 2018 року з огляду таке.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність (абзац десятий пункту 3 Порядку №505 у редакції з 18 липня 2018 року). Саме цією нормою відповідач обґрунтовує свою відмову у призначенні грошової допомоги ОСОБА_1

Пунктом 7 Порядку №505 визначено підстави припинення виплати грошової допомоги.

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого непрацевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що держава бере на себе обов`язок з надання грошової допомоги особам, які переміщуються, якому кореспондує обов`язок останніх протягом двох місяців з дня призначення такої допомоги працевлаштуватися, крім випадків, якщо допомога призначається непрацездатній особі. У випадку відсутності факту працевлаштування протягом двох місяців допомога має бути зменшена на 50 відсотків на два місяці, після чого припинена.

Крім того, пунктом 12 Порядку №505 визначено умови припинення виплати грошової допомоги з наступного місяця. Такими умовами є:

подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;

виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Цей перелік підстав, за яких може бути припинено виплату грошової допомоги, є вичерпним.

Зазначені положення пункту 7 Порядку №505 узгоджуються з пунктом 12 Порядку №505 щодо умов припинення виплати грошової допомоги працездатним членам сім`ї, які не працевлаштувалися протягом визначеного строку.

Зі слів представника відповідача у судовому засіданні, ОСОБА_1 в період призначення їй грошової допомоги з 23 травня 2016 року по 22 листопада 2016 року звільнилася з роботи та не повідомила про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації, де вона на той час перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа. Тому Управлінням соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації за заявою позивача від 12 квітня 2018 року відмовлено у призначенні грошової допомоги; з тих самих підстав відмовлено у призначенні грошової допомоги і Департаментом соціальної політики Луцької міської ради. Разом з тим, в матеріалах особової справи ОСОБА_1 , оригінал якої досліджено судом, відсутнє рішення про припинення їй виплати грошової допомоги під час перебування на обліку в Управлінні соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації з підстав, визначених пунктом 7 Порядку №505, як особі працездатного віку, так само відсутнє рішення про припинення виплати ОСОБА_1 грошової допомоги з наступного місяця з підстав, визначених пунктом 12 Порядку №505. Про правові наслідки у зв`язку із несвоєчасним повідомленням уповноважений орган про звільнення з роботи ОСОБА_1 не повідомлено (проведено перерахунок виплати грошової допомоги лише у січні 2019 року - а.с.13). Варто також зауважити, що відомості про реквізити такого рішення про припинення виплати та відомості про підстави припинення виплати грошової допомоги відсутні і в атестаті, який, як пояснював представник відповідача у судовому засіданні, слугував підставою для відмови позивачу у наданні грошової допомоги за її заявою від 19 червня 2018 року. Також варто зауважити, що листом Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації від 24 вересня 2018 року №2897/06/2-18 в ході перевірки особової справи ОСОБА_1 виявлено, що їй відмовлено в призначенні адресної грошової допомоги на підставі пункту 3 Порядку №505 - як особі, виплату допомоги якій припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, з порушенням норм чинного законодавства (а.с.81).

Також судом проаналізовано пункт 6 Порядку №505, згідно з яким грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Станом на 02 серпня 2018 року (на час вирішення відповідачем по суті заяви ОСОБА_1 .) пункт 6 доповнено такими положеннями згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №548: "Грошова допомога не призначається на члена сім`ї: який перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, психоневрологічному інтернаті, будинку-інтернаті для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, спеціальному будинку-інтернаті системи соціального захисту населення; який перебуває на повному державному утриманні в школі-інтернаті, закладі спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю; який відбуває покарання в місцях позбавлення волі".

Жодна із зазначених вище підстав відповідачем встановлена не була.

У свою чергу, аналізуючи пункти 6 (де визначений вичерпний перелік підстав, за яких грошова допомога не призначається) та 12 (де визначений вичерпний перелік підстав, за яких грошова допомога припиняється) суд дійшов переконання, що Порядком №505 не заборонено особі звертатися із заявою саме про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі після того, як вона вже отримувала її, в разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 6 Порядку №505. За таких обставин така особа знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги, адже у пункті 6 Порядку №505 відсутня підстава для не призначення грошової допомоги у зв`язку із непрацевлаштуванням працездатної внутрішньо переміщеної особи протягом строків, визначених цим Порядком.

Матеріалами справи підтверджено, що на час звернення позивача із заявою про призначення грошової допомоги (до того майже півтора роки грошова допомога ОСОБА_1 не виплачувалась) вона працевлаштована; її статус внутрішньо переміщеної особи підтверджено довідкою відповідача від 19 червня 2018 року №. Таким чином, позивач на час звернення із заявою від 19 червня 2018 року набула права на отримання щомісячної адресної грошової допомоги відповідно до положень Порядку №505; наявність передбачених пунктом 6 Порядку №505 умов, за яких грошова допомога не призначається, судом не встановлено і відповідачем не наведено. Оскільки рішення про припинення виплати щомісячної грошової допомоги уповноваженими органами відповідно до пункту 7 Порядку №505 не приймалося, то відмова відповідача у призначенні щомісячної адресної грошової допомоги ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі на підставі пункту 3 Порядку №505 є необґрунтованою, дії відповідача при цьому є непропорційними та нерозсудливими, а тому - протиправними.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а тому при вирішенні цього спору необхідно застосувати рішення Європейського Суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України Суд зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Цього балансу під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 червня 2018 року відповідачем не дотримано.

Беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач має право на щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщена особа, тому з урахуванням повноважень, визначених частиною другою статті 245 КАС України, позовні вимоги слід задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправною відмови Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за її заявою від 19 червня 2018 року; зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну грошову допомогу з 19 червня 2018 року.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 768,40 грн. (за позовні вимоги немайнового характеру основну - про визнання дій протиправними та похідну від неї - про зобов`язання вчинити дії). Сплата позивачем судового збору підтверджується квитанцією від 04 квітня 2019 року № 0.0..1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.38, 40).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, 4а, ідентифікаційний код юридичної особи 03191963) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за її заявою від 19 червня 2018 року.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 19 червня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Луцької міської ради судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк

Рішення у повному обсязі складено судом 03 червня 2019 року