Справа № 640/21241/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року

у справі № 640/21241/18

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про визнання протиправною та скасування вимоги №Ю-303974-50 від 08.10.2018, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, у якому просило:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 08.10.2018 № Ю-303974-50 щодо сплати заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 77017,71 грн.

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області відобразити в інтегрованій картці платника - відокремленого підрозділу "Вінницяелектротехнологія" ДП "НЕК "Укренерго" надходження сум зі сплати єдиного внеску, сплачених відповідно до платіжних доручень ДП "НЕК "Укренерго" від 03.09.2018 № 2127 на суму 273 грн., від 06.09.2018 №№ 2131, 2132, 2133, 2141, 2145 на суму 298212,84 грн., від 12.09.2018 № 2149 на суму 2658 грн., від 14.09.2018 № 2155 на суму 960 грн., від 18.09.2018 №№ 2159, 2163 на суму 601 грн., від 20.09.2018 № 2168 на суму 201 004 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2019 року позовну заяву ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року було повернуто позовну заяву позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу через порушення норм процесуального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримали та просили скасувати ухвалу через порушення норм матеріального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції з наступних підстав.

Вимоги до позовної заяви передбачені статтею 160 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2019 року позовну заяву ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання позивачем ухвали.

Підставою для залишення позову без руху слугували встановлені судом недоліки позовної заяви, а саме в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року було повернуто позовну заяву позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.

Колегія суддів в повній мірі не погоджується з даним висновком суду у зв`язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу було надано строк на усунення недоліків 10 днів з дня отримання ухвали про без руху.

Відповідно до пункту першого частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.

Колегією суддів встановлено, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2019 року була направлена на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, проте до суду першої інстанції повернулось поштове відправлення з ухвалою судді про залишення позовної заяву без руху з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

Внаслідок чого, судом першої інстанції було повернуто позовну заяву позивача ухвалою від 28 лютого 2019 року.

Проте на переконання, колегії суддів ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року є передчасною з огляду на те, що поштове відправлення з ухвалою судді про залишення позовної заяву без руху з відміткою: "за закінченням терміну зберігання" повернулося на адресу суду першої інстанції 26 лютого 2019 року, а ухвала про повернення прийнята судом першої інстанції 28 лютого 2019 року.

Як зазначає частина 5 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

При цьому судом першої інстанції протиправно не витримано строк 5 днів з моменту повернення поштового відправлення.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що позовна заява була неправомірно повернута позивачу, а ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року є передчасною.

Як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Разом із тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

З тексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо витікає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

За змістом частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з винесенням нової ухвали про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 310, 312, 315, 320, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2019 року.