Справа № 160/7460/18
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7460/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року (суддя Кальник В.В., повний текст рішення складений 22.12.2018) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продторгресурс»

до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування припису, постанови,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Продторгресурс», в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про усунення виявлених порушень № ДН1199/251/АВ/П від 29 серпня 2018 року, постановлений за результатами інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Продторгресурс»; визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1199/251/АВ/МГ/ІП-ФС/558 від 18 вересня 2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області у період з 16.08ю2018 по 29.08.2018 проведено інспекційне відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Продторгресурс» зі здійснення контролю за додержанням законодавства про працю, за результатами якого складено Акт від 29.08.2018 № ДН1199/251/АВ.

Згідно з висновками, викладеними в Акті № ДН1199/251/АВ, ТОВ «Продторгресурс» порушено ч. 2 ст. 265 КЗпП України в частині оплати праці у вихідні, святкові дні та понаднормові часи, обліку робочого часу працівників, а також в частині формування тарифної системи оплати праці.

На підставі Акту № ДН1199/251/АВ від 29.08.2018 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено припис № ДН1199/251/АВ/П від 29.08.2018 та постанову № № ДН1199/251/АВ/МГ/ІП-ФС/558 від 18.09.2018про накладення штрафу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з пп. 6 п. 5 Порядку інспекційні відвідування проводяться за зверненням Пенсійного фонду України та його територіальних органів про, зокрема, роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для прийняття наказу Головного Управління від 13.08.2018 № 656-І «Про призначення інспекційного відвідування» стало надходження інформації, викладеної в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.02.2018 № 5171/05-05/27, щодо роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.

В ході інспекційного відвідування було виявлено порушення ст. 265 КЗпПУ, якою встановлено, зокрема, що Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Так, в ході інспекційного відвідування встановлено, що відповідно до подорожного листа від 01.05.2018 № 1045 ОСОБА_1 01 травня 2018 року у 8:00 годині виїхав із м. Дніпро у м. Київ. Табель обліку робочого часу за травень 2018 року та розрахункова відомість за травень 2018 року не містить даних щодо роботи та належної оплати роботи у святкові дні ОСОБА_1 .

Згідно з подорожнім листом від 28.06.2018 № 1201 ОСОБА_1 28 червня 2018 року о 8:00 годині виїхав із м. Дніпро, вул. Океанська, 10 до магазину «АТБ». Табель обліку робочого часу за червень 2018 року та розрахункова відомість за червень 2018 року не містить даних щодо роботи та належної оплати роботи у святкові дні ОСОБА_1 .

Також, п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку визначено, що для працівників Товариства встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями - субота та неділя.

Проте, у травні 2018 року: ОСОБА_2 (відповідно до подорожного листа від 06.05.2018 № 1054) працював 06 травня 2018 року (неділя) з 8:00 год. до 16:20 год.; ОСОБА_1 (відповідно до подорожного листа від 13.05.2018 № 1071) працював 13 травня 2018 року (неділя) з 8:00 год. до 16:30 год.; ОСОБА_3 (відповідно до подорожного листа від 19.05.2018 № 1088) працював 19 травня 2018 року (субота) з 8:00 год. до 16:30 год.; ОСОБА_1 (відповідно до подорожного листа від 20.05.2018 № 1092) працював 20 травня 2018 року (неділя) з 8:00 год. до 16:30 год.; ОСОБА_4 (відповідно до подорожного листа від 26.05.2018 № 1114) працював 26 травня 2018 року (субота) з 8:00 год. до 16:30 год.

У червні 2018 року: ОСОБА_5 (відповідно до подорожного листа від 02.06.2018 № 1129) працював 02 червня 2018 року (субота) з 8:00 год. до 16:30 год.; ОСОБА_1 (відповідно до подорожного листа від 03.06.2018 № 1128) працював 03 червня 2018 року (неділя) з 8:00 год. до 16:30 год.; ОСОБА_6 (відповідно до подорожного листа від 30.06.2018 № 1205) працював 30 червня 2018 року (субота) з 8:00 год. до 16:30 год.

При цьому, табеля обліку робочого часу за травень 2018 року та червень 2018 року, розрахункові відомості за травень 2018 року та червень 2018 року не містять даних щодо роботи та належної оплати цієї роботи у вихідні дні 6 працівникам: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що порушує вимоги ст. 107 КЗпП України.

Крім того, статтею 50 КЗпП України визначено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Пунктом 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку визначено, що для працівників Товариства встановлюється п`ятиденна робоча неділя з двома вихідними днями у суботу та неділю.

Початок і закінчення роботи, а також перерва для відпочинку та харчування на підприємстві встановлюється таким чином: початок роботи о 8:00 год., перерва для відпочинку та харчування з 12:00 год. до 13:00 год., закінчення роботи о 17:00 год.

В ході проведення перевірки працівники ТОВ «Продторгресурс» ОСОБА_7 (механік), ОСОБА_8 (укладальник-пакувальник), ОСОБА_9 . (начальник цеху), ОСОБА_10 (укладальник-пакувальник) дали пояснення щодо режиму роботи, у яких зазначили, що початок роботи о 8:00 год., закінчення роботи о 17:00 год., перерва з 12:00 год. до 12:30 год.

Але табеля обліку робочого часу за липень 2018 та відомості нарахування заробітної плати за липень 2018 року не містять інформації щодо фактично відпрацьованого часу вищезазначених працівників та відповідно нарахованої їм заробітної плати.

Таким чином, час фактичної роботи працівників не відповідає режиму роботи, встановленому у правилах внутрішнього трудового розпорядку та облікованому у табелях обліку робочого часу, що призводить до недостовірного обліку виконуваної працівником роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, що унеможливлює правильне та в повному обсязі нарахування працівнику заробітної плати, чим порушені вимоги ст. 30 Закону України «Про оплату праці», згідно з якою власник або уповноважений ним орган зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Заробітна плата ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у липні 2018 року нарахована та сплачена не за фактично відпрацьований час, а з розрахунку місячної норми тривалості робочого часу, тобто не в повному обсязі, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ч. 1 ст. 94 КЗпП України, відповідно до яких заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Позивач, в свою чергу, зазначає, що при складанні подорожних листів припустився помилок в частині дати їх складання, що в подальшому було усунуто та виправлено. Помилковість в даті складання подорожних листів також підтверджується первинними докментами, складеними на виконання господарських операцій - актами приймання-передачі, товарно-транспортними накладними. Крім того, табелі обліку робочого часу, які заповнюються в ручному режимі, підтверджують, що заробітна плата співробітників нарахована у повному обсязі з урахуванням фактично відпрацьованого часу. Також позивач дотримується встановлених гарантій на відпочинку працівників і це підтверджується поясненнями останніх, наданих в ході розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі статтею 107 КЗпПУ робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Статтею 12 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оплату праці», згідно якої власник або уповноважений ним орган зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 . , ОСОБА_1., ОСОБА_3 ., ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідно до подорожних листів у травні та червні 2018 року працювали у святкові та неробочі дні, але у табелях обліку робочого часу за травень 2018 та червень 2018 року зазначено, що у цих водіїв був вихідний.

При цьому суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи позивача щодо допущення помилок у подорожніх листах та інших документах в частині дати їх складання, адже під час проведення інспекційного відвідування такі пояснення та документи у спростування помилок уповноваженими представниками ТОВ «Продторгресурс» надано не було. При цьому суд апеляційної інстанції не виключає, що акти приймання-передач та товарно-транспортні накладні могли бути складені після інспекційного відвідування. Крім того, первинні документи, складені на виконання господарських договорів, не є документами, які підтверджують роботу водія.

Щодо наданих в ході розгляду справи пояснень працівниками ОСОБА_11., ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10. про тривалість перерви, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказаними особами під час інспекційного відвідування були надані письмові пояснення з цього ж питання, які відрізняються від тих, що були надані в суді. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що пояснення працівників, надані після закінчення інспекційного відвідування, не можуть вважатися безумовним та належним спростуванням встановлених обставин в ході контрольного заходу, адже не можливо встановити на яких умовах та під впливом яких обставин такі пояснення були надані працівниками після закінчення інспекційного відвідування.

Також суд не вважає такими, що спростовують виявлені порушення обліку робочого часу, доводи позивача, що при бухгалтерському обліку в табелі робочого часу дні виходу на роботу вносилися бухгалтером автоматично в стандартному режимі за місяць, оскільки вказана посадова особа не була ознайомлена з наказом № 05/01-18 від 05.01.2018 «Про режим гнучкого робочого часу», і тому були враховані тільки підсумкові дані робочого часу за місяць, але невірно відображені фактично робочі та вихідні дні водіїв, адже недоліки в організації роботи Товариства не можуть вважатися обґрунтованими підставами, які звільняють підконтрольну установу від відповідальності за порушення вимог чинного трудового законодавства.

Відповідач також встановив, що формування тарифної системи TOB «Продторгресурс» здійснюється суб`єктивно, відносно вирішення питання з визначенням розміру заробітної плати окремим працівникам, а саме з порушенням вимог ст. 6 Закону України «Про оплату праці» та ст. 96 КЗпП України.

Відповідно до наданого до перевірки штатного розкладу, якій вводиться в дію з 01 липня 2018 ріку, наприклад, вантажнику встановлений посадовий оклад у розмірі 2700,00 грн. (код за класифікатором посад 9333, посада згідно з класифікатором відноситься до категорії найпростіші професії), водію автотранспортних засобів встановлений посадовий оклад у розмірі 2700,00 грн. (код за класифікатором посад 8334, посада відноситься до категорії робітників з обслуговування, експлуатації та контролювання за роботою технологічного устаткування, складання устаткування та машин), економісту встановлений посадовий оклад у розмірі 2700,00 грн. (код за класифікатором посад 3433, посада згідно з класифікатором відноситься до категорії фахівці), менеджеру зі збуту встановлений посадовий оклад у розмірі 2700,00 грн. (код за класифікатором посад 1475.4, посада згідно з класифікатором відноситься до категорії керівники). Тобто, посадові оклади були встановлені без врахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень, а відповідно без диференціації розмірів посадових окладів.

Позивач вважає вказані висновки також необґрунтованими та недоведеними, зазначає, що формування тарифної системи - чинне законодавство позивачем не порушується, адже останнім забезпечено встановлення посадового окладу у розмірі не меншому, ніж за прожитковий мінімум. При цьому обов`язок врахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень, визначений статтею 6 Закону України «Про оплату праці» встановлено лише для працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 94 КЗпПУ заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 95 КЗпПУ мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України «Про оплату праці» та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 96 Кодексу законів про працю України встановлено, що системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників.

Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики).

Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі:

мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України;

міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або органом, уповноваженим власником, згідно з професійними стандартами (кваліфікаційними характеристиками) за погодженням із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).

Вимоги до кваліфікаційних та спеціальних знань працівників, їх завдання, обов`язки та спеціалізація визначаються професійними стандартами або кваліфікаційними характеристиками професій працівників.

Статтею 97 КЗпПУ врегульовані питання оплати праці на підприємствах, в установах і організаціях та визначено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що при встановленні посадових окладів на підприємствах, установах, організаціях не залежно від форми власності мають застосовуватися тарифна система оплати праці або інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників.

Суд першої інстанції під час розгляду справи звернув увагу, що оклади на підприємстві не є сталими, коливаються на рівні від 2700,00 грн. до 3100,00 грн.

При цьому Інспекторами не були проведені дослідження професійних якостей працівників, складність виконуваної роботи або її об`єм для висновку про суб`єктивний характер посадових окладів. Також, не наведено норми законодавства, які забороняють встановлювати однаковий розмір заробітних плат працівникам за різними посадами.

Проте суд апеляційної інстанції вважає вказаний висновок суду помилковим, адже відповідачем доведено, позивачем не спростовано, що на підприємстві позивача вантажнику, водію автотранспортних засобів, економісту, менеджеру зі збуту встановлений встановлені однакові посадові оклади на рівні 2700,00 грн. При цьому не потребується спеціальних додаткових знань та навичок, які дають можливість визначити, що вказані посади не є тотожними за складністю виконуваних робіт і кваліфікацією працівників, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком відповідача, що формування тарифної системи TOB «Продторгресурс» здійснюється з порушенням вимог ст. 96 КЗпП України.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про законність та обґрунтованість припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про усунення виявлених порушень № ДН1199/251/АВ/П від 29 серпня 2018 року.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Матеріалами справи підтверджується, що першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області було прийнято рішення від 06.09.2018 № ДН1199/251/АВ/МГ/ІП щодо розгляду справи про накладення штрафу 18 вересня 2018 року об 11:00 год. у приміщенні ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, яке було направлено на адресу позивача 08.09.2018, що підтверджується матеріалами справи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 встановлено, що

заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1199/251/АВ/МГ/ІП-ФС/558 від 18 вересня 2018 року прийнята відповідачем в межах наданих законом повноважень, є обґрунтованою та правомірною.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року в адміністративній справі № 160/7460/18 скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Продторгресурс» відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 04 червня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 04 червня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров