Справа № 1.380.2019.001054
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.001054
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

29 травня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Коморний О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення без розгляду позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Галицької об`єднаної державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 , в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.11.2015 № 774/1-17 Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Ухвалою суду від 11.03.2019 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав до суду клопотання від 05.04.2019 року вх. № 11522 про залишення позовної заяви без розгляду, мотивоване тим, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки податкове повідомлення-рішення може бути оскаржене в судовому порядку протягом 1095 календарних днів з дня отримання такого. Таким чином, вважає, що позивач пропустив строк оскарження оскільки згідно із квитанції Укрпошти №7515 оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 774/1-17 від 12.11.2015 року направлялося 12.11.2015 року та повернулося до податкового органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а отже вважається врученим платнику податків належним чином.

29.05.2019 року позивач подав до суду заяву вх.№18666 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій заперечує щодо залишення позову без розгляду. Дане клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 дізналася про оскаржуване податкове повідомлення-рішення в лютому 2019 року. Стверджує, що у листопаді 2015 року не отримувала податкове повідомлення-рішення від 12.11.2015 № 774/1-17 та просить суд поновити строк звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти клопотання відповідача.

Представник відповідача підтримав заявлене клопотання, та просить суд задовольнити таке.

При вирішенні заявлених клопотань суд виходить із завдань адміністративного судочинства, якими відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із положеннями пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 Податкового кодексу України передбачено строк давності тривалістю 1095 днів.

Виходячи з наведеного платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення.

Таким чином, пунктом 56.18 статті 56 ПК України безпосередньо врегульовано застосування строків оскарження податкового повідомлення-рішення до суду, а саме визначено тривалість строку звернення до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення (1095 днів) та визначено момент початку перебігу строку звернення до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення - з моменту отримання такого рішення.

У своєму відзиві на позовну заяву від 29.05.2019 року вх.№18667, представник відповідача посилається на ту обставину, що податкове повідомлення-рішення від 12.11.2015 № 774/1-17 було надіслано позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте даний лист повернувся відповідачу через невручення з причин «закінчення встановленого строку зберігання». Відтак, на думку представника відповідачів оскаржуване податкове повідомлення-рішення вважається відповідно до норм п. 42.2 ст. 42, п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України надісланим (врученим) платнику податків, а тому строк звернення позивача до суду пропущено.

Суд вважає такі доводи представника відповідача такими, що не ґрунтуються на законі. У нормах п. 42.2 ст. 42, п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України вживається правове поняття «вважаються врученими» щодо рішень контролюючого органу, які надсилалися платнику податків рекомендованим листом, проте повернулися поштою із зазначенням причин невручення.

Разом із тим, у нормах п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України вживається правове поняття «отримання» (тобто фізичне отримання), що не є тотожним поняттю «вважається врученим»,

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційних листах Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1935/11/13-11 «Щодо строків оскарження рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання» та від 10.02.2011 № 203/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» строк звернення платника податків до адміністративного суду із позовом про протиправність податкового повідомлення-рішення становить 1095 днів і він обчислюється саме з дня отримання платником податків рішення, що оскаржується.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що до лютого 2019 року позивач отримував оскаржуване ним податкове повідомлення-рішення чи іншим чином міг дізнатися або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До того ж, відповідно до статті 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своє справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" (22277/93, 27 червня 2000р. §59), правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про залишення позову без розгляду та відсутність підстав для її задоволення, а відтак про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 2, 122, 123, 240, 241-246, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив :

1. У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали складений 03.06.2019 р.

Суддя Коморний О.І.