Справа № 480/4574/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 р.Справа № 480/4574/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року (ухвалене суддею Соп`яненко О.В.) по справі № 480/4574/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 15901-17 від 21.11.2018 р., якою визначено станом на 20.11.2018 р. суму податкового боргу платника податків в розмірі 228614,34 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 р. та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю предмету спору за даною справою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно із ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДФС України 08.10.2018 р. винесені податкові повідомлення-рішення: № про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на 148048 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 37012 грн.; № про збільшення зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 11571,12 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2892,78 грн.; № про збільшення зобов`язання з військового збору на 964,26 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 241,07 грн.; а також рішення № про застосування штрафних санкцій в сумі 2828,50 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску.

Вказані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій позивач отримав 31.10.2018 року, що підтверджується довідкою ПАТ "Укрпошта".

12.11.2018 р. позивачем оскаржено податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій до Державної фіскальної служби України, направлення скарги підтверджується квитанцією Сумської дирекції ПАТ "Укрпошта", та повідомлено відповідачу про таке оскарження.

27.11.2018 р. ДФС України прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги ОСОБА_1

Головним управлінням ДФС України в Сумській області позивачу надіслана податкова вимога № 15901-17 від 21.11.2018 р. на суму 228614,34 грн., у тому числі - 17 913,06 грн. по податку на доходи фізичних осіб, 210801,28 грн. - по податку на додану вартість.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкова вимога Головного управління ДФС України в Сумській області № 15901-18 від 21.11.2018 р. підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 59.1, 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно із пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що податкова вимога надсилається лише після закінчення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання, тобто виникнення податкового боргу.

Згідно із п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до п. 56.5 ст. 56 Податкового кодексу України, платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

У разі коли останній день строків, зазначених у цій статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем ( п. 56.13 ст. 56 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 56.13 ст. 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Судовим розглядом встановлено, що податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій позивач отримав 31.10.2018 р., відповідно до п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України в редакції, що діяла на час звернення до ДФС України зі скаргою, мав право оскаржити такі рішення протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання рішень, тобто, з урахуванням вимог пункту 13 зазначеної норми останній день такого строку припадав на понеділок 12.11.2018 р., тобто, позивачем оскаржено винесені контролюючим органом рішення, в строк, який передбачений Податковим кодексом України.

Станом на день надсилання відповідачем податкової вимоги про сплату боргу від 21.11.2018 р. строк сплати позивачем податкового зобов`язання, визначеного рішеннями відповідача від 08.10.2018 р., не настав, а відповідачем не прийнято рішення за скаргою позивача.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що грошове зобов`язання, визначене податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про застосування штрафних санкцій від 08.10.2018 р. неузгоджене, у зв`язку з чим податкова вимога від 21.11.2018 р. не повинна була надсилатися відповідачем.

Щодо доводів апелянта про необхідність закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки згідно копії інтегрованої картки платника податків станом на 19.12.2018 р. у позивача відсутній податковий борг, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 60.1 статті 60 Податкового кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав, за яких податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними. а саме: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Проте, вказаною нормою не передбачено, що податкова вимога вважається відкликаною, якщо вона надіслана за неузгодженим грошовим зобов`язанням.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року по справі № 480/4574/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 03.06.2019 року