Справа № 0940/1560/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2111/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу та припису за апеляційною скаргою Управління Держпраці в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року (м. Івано-Франківськ, суддя Кафарський В.В., повний текст виготовлено 2 січня 2019 року).

В С Т А Н О В И В :

08.08.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов №ІФ-921/47/АВ/П/ТД-1ФС, №ІФ-921/47/АВ/П/МГ-2ФС, №ІФ-921/47/АВ/П/ІП-3ФС від 05.07.2018 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами та припису №ІФ-921/47/АВ від 12.06.2018 про усунення виявлених порушень.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Управління Держпраці в Івано-Франківській області щодо винесення постанов про накладення штрафу від 08.05.2018. Скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ІФ-921/47/АВ/П/ТД-1ФС від 05.07.2018, постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №921/47/АВ/П/МГ-2ФС від 05.07.2018, постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №921/47/АВ/П/ІП-3ФС від 05.07.2018. Визнано протиправним та скасовано припис про усунення виявлених порушень №ІФ-921/47/АВ від 12.06.2018. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 12124 грн 13 коп.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляцйну скаргу, в якій вказав про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апелянт зауважив, що до Управління Держпраці в Івано-Франківській області надійшов лист Коломийського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 10.05.2018 за №7988/108/56-20/25, в якому зазначено, що в ході проведення досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000122, було встановлено, що під час проведення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 наявні порушення трудового законодавства, а тому слідчий запропонував провести відповідну перевірку додержання позивачем законодавства про працю та загальнообов`язкового державного соціального страхування. За результатами інспекційного відвідування було встановлено порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 83 КЗпП України, ст. 253 КЗпП України. Відомості про допуск позивачем 7 працівників до роботи без укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України підтверджені протоколами допитів в межах кримінального проваждження, копії яких були надано слідчим. Ці документи, на думку апелянта, є належними доказами вчинення позивачем порушення законодавства про працю, оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , будучи поперелдженими по кримфінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, повідомили про допуск їх до роботи без укладення трудових договорів. Тому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Також, суд безпідставно не взяв до уваги, що у подальшому позивач подала заяву про закриття кримінальної справи. Крім того, апелянт зауважив, що суд безпідставно скасував всі постанови про притягнення позивача до відповідальності за інші порушення, зокрема неведення табелів робочого часу, невиплату компенсації працівнику за невикористану відпустку, без зазначення мотивів. Апелянт вважає, що окаржуване рішення необхідно скасувати та прийняти нове - про відмову в позові.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про законність рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду і безпідставність доводів апелянта.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 пояснив, що відповідачем прийнято рішення на підставі акту інспекційного відвідування, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки було безпідставно продовжено строк такого заходу. Зауважив, що відповідачем не було вжито заходів для опитування зазначених в акті осіб, яких ніби то було допущено до роботи без оформлення трудових відносин, а тому висновки відповідача є непідтвердженими.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений по час та місце судового розгляду справи, що підтверджується її матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, що підтверджено копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 21).

16.05.2018 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області надійшов лист Коломийського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 10.05.2018 за №7988/108/56-20/25, в якому зазначено, що в ході проведення досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000122, встановлено, що під час проведення підприємницької діяльності ОСОБА_1 можлива наявність певних порушень трудового законодавства, а тому слідчий Семеняк Г.В. просить провести перевірку додержання позивачем законодавства про працю та загальнообов`язкового державного соціального страхування (т. 1 а.с. 186-187).

24.05.2018 відповідачем на підставі п.п. 4, 3 п. 5 Порядку №295, видано наказ №691-Д про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю та зайнятість населення (т. 1 а.с. 108).

Відповідно до наказу №691-Д від 24.05.2018 було видано направлення №04-13/15-10/3507 від 24.05.2018.

30.05.2018 інспекторами праці здійснено спробу проведення інспекційного відвідування у позивача, однак через відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням, складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ІФ921/47/НД/АВ від 30.05.2018, яким строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 12.06.2018.

Того ж дня була складена вимога про надання/поновлення документів №ІФ921/47/ПД, якою зобов`язано позивача у строк до 11 год. 00 хв. 11.06.2018 надати відповідні документи.

Зазначені документи були надіслані поштою позивачу.

11.06.2018 інспектором праці позивачу вручено особисто направлення на проведення інспекційного відвідування №04-13/15-10/3507 від 24.05.2018 та вимогу про надання документів №ІФ921/47/ПД, що підтверджується підписом позивача, який міститься на зворотній стороні направлення (т. 1 зв. ст. а.с. 109) та вимоги (т. 1 зв. ст. а.с. 112).

12.06.2018 на виконання наказу №691-Д від 24.05.2018 на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування №04-13/15-10/3507 від 24.05.2018 та листа Коломийського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 10.05.2018 за №7988/108/56-20/25, інспекторами праці проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у гриль-барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», за результатами якого складений акт від 12.06.2018 за №ІФ921/47/АВ (т. 1 а.с. 114-117).

Цим актом зафіксовані наступні порушення законодавства про працю:

- ч. 3 ст. 24 КЗпП України (працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України);

- ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» (роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку);

- ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату прані» (заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата);

- ч. 1 ст. 83 КЗпП України (у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки);

- ст. 253 КЗпП України (особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню).

У зв`язку з виявленням порушень, керуючись пунктом 27 Порядку №295, 12.06.2018 інспектором праці був винесений припис №ІФ921/47/АВ/П про їх усунення (т. 1 а.с. 118-121).

13.06.2018 ці документи були надіслані позивачу рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення (т. 1 а.с. 122).

20.06.2018 позивачем подано зауваження (заперечення) на акт інспекційного відвідування від 12.06.2018 за №ІФ921/47/АВ (т. 1 а.с. 37-41).

Відповідач 25.06.2018 надіслав позивачу лист-відповідь №04/12 на вказане зауваження (заперечення) (т. 1 а.с. 129).

25.06.2018 відповідачем також повідомлено позивача про те, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 05.07.2018 об 11:30 год. (т. 1 а.с. 131).

5 липня 2018 відповідачем було прийнято:

- постанову №ІФ-921/47/АВ/П/ТД-1ФС про накладення штрафу за абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України в розмірі 781830 грн (т. 1 а.с. 15).

- постанову №ІФ-921/47/АВ/П/МГ-2ФС про накладення штрафу за абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України в розмірі 74460 грн (т. 1 а.с. 16).

- постанову №ІФ-921/47/АВ/П/ІП-3ФС про накладення штрафу за абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України в розмірі 3723 грн (т. 1 а.с. 56).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до статті 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що заходи контролю здійснюються зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом (п. 7 Положення).

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Так, згідно п. 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Відповідач, як територіальний орган Держпраці, наділений правом проводити заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності позивача з питань, віднесених до його компетенції, зокрема у формі інспекційних відвідувань.

Питання проведення інспекційних відвідувань та організація невиїзних інспектувань регламентуються пунктом 5 Порядку №295, підпунктами 3 та 4 якого встановлено, що інспекційне відвідування проводиться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 47 цього пункту (підпункт 3); рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю (підпункт 4).

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, інспекційне відвідування у позивача було проведено на підставі листа Коломийського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 10.05.2018 за №7988/108/56-20/25, яким повідомлено інспекцію праці про отриману інформацію про порушення законодавства про працю (т. 1 а.с. 186-187). Згідно цього листа встановлено розбіжності з моменту фактичного перебування у трудових відносинах з підприємцем та реєстрацією у ДФС громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Отже, цим листом правоохорнний орган повідомив про порушення законодавства, які підлягали перевірці. Тому було видано направлення на інспекційне відвідування №04-13/15-10/3507 від 24.05.2018, яке отримано особисто позивачем. Таким чином, відповідачем було проведено інспекційне відвідування на підставі чинного законодавства і процедуру його проведення порушено не було.

Доводи позивача щодо незаконного зупинення строку проведення інспекційного відвідування апеляційний суд також відхиляє, адже, у відповідност до п. 16 Порядку № 295 у зв`язку з відсутністю об`єкта відвідування було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до п. 18 Порядку у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Отже, оскільки на момент здійснення відвідування 30 травня 2018 року у інспектора були відсутні необхідні документи, які передбачені законодавством про працю і підприємцем ОСОБА_1 через її відсутність такі надані не були, він правомірно зобов`язав їх надати, зупинивши строк заходу до їх подання суб`єктом підприємницької діяльності.

При цьому, позивач виконала вимогу інспектора праці і надала витребувані документи й на підставі їх дослідження було зроблено висновки про наявність порушень. Отже зупинення строку не вплинуло на правомірність висновків відповідача щодо наявності порушень.

Апеляційний суд також вважає, що доводи представника про порушення строку інспекційного відвідування є безпідставними, адже таке було закінчено складанням акту 12 червня 2018 року, одразу ж після виконання вимоги від 30 травня 2018 року та подання витребовуваних документів.

Також, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про дотримання відповідачем порядку складення припису про усунення виявлених порушень №ІФ921/47/АВ/П від 12.06.2018, з таких підстав.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення, що передбачено пунктом 19 Порядку №295.

Відповідно до пункту 23 Порядку №295, припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно п. 20 Порядку №295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Пунктом 26 вказаного Порядку передбачено, що у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об`єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису, акт та припис складаються у трьох примірниках. Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування. Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання. У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд встановив, що акт інспекційного відвідування та припис складені в останній день інспекційного відвідування - 12.06.2018 , тобто, в межах строків, встановлених вищезазначеною нормою Порядку №295.

Також, судом встановлено, що у зв`язку з тим, що акт інспекційного відвідування від 12.06.2018 за №ІФ921/47/АВ та припис №ІФ921/47/АВ/П не вручено позивачу у зв`язку із неможливістю особистого вручення, вказані документи наступного дня - 13.06.2018 було надіслано в двох примірниках рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення із штрихкодовим ідентифікатором 542 (т. 1 а.с. 122).

Доводи представника позивача щодо невідповідності місця складання акту, зазначеному в цьому документі фактичному також є безпідставними, адже такі не підтверджені належним чином і не впливають на законність прийнятих рішень.

Щодо висновків, зафіксованих в акті інспекційного відвідування від 12.06.2018 за №ІФ921/47/АВ, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 24 Кодексу законів про працю України).

Стаття 265 Кодексу законів про працю України регламентує відповідальність за порушення законодавства про працю, зокрема, частиною 1 визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до пункту 2 Порядку, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Відповідно до пункту 2 Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Таким чином, за змістом наведених норм питання безпосереднього виконання роботи конкретної особи у конкретного суб`єкта господарської діяльності мало бути предметом детальної перевірки та об`єктивного дослідження посадовими особами управління Держпраці в Івано-Франківській області.

У той же час, відповідач не встановлював порушення позивачем трудового законодавства безпосередньо за результатами інспекційного відвідування, а зафіксував порушення в акті перевірки виключно на підставі даних досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000122.

При цьому, як видно з протоколів допитів громадян в якості свідків, останні подавали свідчення за фактом крадіжки, а тому таку інформацію інспектор праці мав ретельно перевірити в межах інспекційного відвідування.

Однак, інспектор праці самостійно не виявив, що зазначені особи здійснювали трудову діяльність без належного офрмлення трудових відносин, не опитав вказаних осіб, а обмежився складанням акту на підставі копій протоколів допитів в рамках кримінального провадження за фактом крадіжки.

При цьому, апеляційний суд погоджується з доводами представника позивача, що відсуті докази законного одержання відповідачем копій матеріалів кримінального провадження, адже такі згідно листа Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 10 травня 2018 року до управління Держпраці в Івано-Франківській області не надсилались, а доказів одержання цих документів у встановленому порядку суду надано не було. Отже, вказані документи не можуть вважатися належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України.

Згідно ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України, ст. 253 КЗпП України.

Отже, висновок суду про незаконність постанови ІФ-921/47/АВ/П/ТД-1ФС про накладення штрафу в розмірі 781830 грн та припису в частині вищевказаних порушень є вірним.

Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно скасував приписвідповідача в цілому та постанову №ІФ-921/47/АВ/П/МГ-2ФС про накладення штрафу за абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України в розмірі 74460 грн, постанову №ІФ-921/47/АВ/П/ІП-3ФС про накладення штрафу за абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України в розмірі 3723 грн.

Так у рішенні відсутня мотивація висновків суду про їх незаконність.

Як видно з матеріалів справи, під час інспекційного відвідування було встановлено такі порушення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи.

Однак ФОП ОСОБА_1 не ведуться табелі обліку використання робочого часу, а у відомостях на виплату заробітної плати не зазначено конкретні числа місяця, за які проводиться виплата.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що у 2018 році заробітну плату працівникам позивач виплачувала один раз на місяць.

Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що позивач не виплатила працівникам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 при їх звільненні грошову компенсацію за 3 дні невикористанії відпустки.

Позивач не оспорює наявність цих порушень.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що припис відповідача щодо їх усунення є законним і підстав для визнання його протиправним та скасування в цій чатині немає.

Також, оскільки відповідачем було встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 83 КЗпП України, відповідальність за яке передбачено абзацем 4 частини 2 статті 265 КЗпП України, законною є постанова про притягнення позивача до відповідальності в вигляді штрафу в розмірі 74460 грн (у десятикратному розмірі мінімальної заробітно плати, встановленої законом на момент виявлення порушення).

Відсутні підстави і для визнання протиправною та скасування постанови управління Держпраці в Івано-Франківській області № ІФ921/47/АВ/П/ІП-3ФС про притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3723 грн за порушення ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115 КЗпП України, які позивач не оспорює.

Отже, в цій частині суд першої інстанції прийняв необгрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню з прийняттям нового - про відмову в позові.

Щодо судових витрат апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржила в судовому порядку дії відповідача та постанови №ІФ-921/47/АВ/П/ТД-1ФС, №ІФ-921/47/АВ/П/МГ-2ФС, №ІФ-921/47/АВ/П/ІП-3ФС від 05.07.2018 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в сумах 781830 грн, 74460 грн, 3723 грн та припису №ІФ-921/47/АВ від 12.06.2018 про усунення виявлених порушень.

Ставки судового збору за подання до адміністративного суду позову визначені Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2018 року становив 1762 грн.

Адміністративний позов у даній справі містить дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову: майнового характеру, який подано фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру, який подано фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до квитанцій №0.0..1 від 21.07.2018, №0.0..1 від 21.07.2018 та № 28.45.1/18854705 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 сплатила 1762 грн, 8600,13 грн та 1762 грн судового збору за подання позовної заяви (т. 1 а.с. 3, 4, 78).

Крім того, позивач сплатила 528,61 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову згідно квитанції №242.45.1/19132105 від 12.09.2018, яка ухвалою суду від 13.09.2018 була задоволена повністю.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 27.12.2018 задовольнив позов повністю та повернув сплачений позивачем судовий збір в розмірі 12124,13 грн.

Враховуючи те, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Управління Держпраці в Івано-Франківській області та ч.ч. 2, 3 ст. 139 КАС України на користь Управління Держпраці в Івано-Франківській області не підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, та те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позову, скасувавши постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ІФ-921/47/АВ/П/ТД-1ФС від 05.07.2018, скасовавши пукнти 1 та 5 припису Управління Держпраці в Івано-Франківській області про усунення виявлених порушень №ІФ-921/47/АВ від 12.06.2018, то на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області 9051,70 гривень сплаченого судового збору.

Оскільки у задоволенні інших позовних вимог відмовлено, то інша частина сплаченого судового збору стягненню на користь позивача не підлягає.

Керуючись ч. 3 ст. 243 ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року.

Прийняти нову постанову, кою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ІФ-921/47/АВ/П/ТД-1ФС від 05.07.2018.

Визнати протиправним та скасувати пукнти 1 та 5 припису Управління Держпраці в Івано-Франківській області про усунення виявлених порушень №ІФ-921/47/АВ від 12.06.2018.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 67, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 9051 (дев`ять тисяч п`ятдесят одну) гривню 70 (сімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик
Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.