Справа № 620/405/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/405/19 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВК Техресурс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ВК Техресурс» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 16.11.2018 № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 13 734,00 грн, в тому числі штрафні (фінансові) санкції - 2 746,80 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу від 29.10.2018 № 2001 «Про проведення документальної позапланової перевірки», направлень на перевірку, виданих ГУ ДФС у Чернігівській області від 29.10.2018 № 2401 та № 2402, проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «ВК Техресурс» з питань повноти та своєчасності сплати податків і зборів виплачених на користь фізичної особи ОСОБА_1 , за період з 01.07.2015 по 31.12.2016. За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 07.11.2018 № 735/13-06/40007258.

В акті перевірки від 07.11.2018 № 735/13-06/40007258 відповідач дійшов висновку про порушення підприємством пп.165.1.25 п.165.1 ст.165, пп."а", "г" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, оскільки протягом періоду з 01.07.2015 по 31.12.2016 позивачем не оподатковані суми від здачі чорних металів на користь фізичних осіб в сумі 61 040,00 грн та не перераховано податок на доходи з фізичних осіб. На думку фіскального органу, підприємство як податковий агент не включило до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми доходів, виплачених на користь фізичних осіб - постачальників вторинної сировини у вигляді металобрухту.

На підставі вказаного висновку, ГУ ДФС у Чернігівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 13 734,00 грн, в т.ч. штрафні (фінансові) санкції - 2 746,80 грн.

Не погоджуючись з такими висновками та податковим повідомленням-рішенням підприємство звернулося із скаргою від 28.11.2018 до ДФС України. За результатами розгляду скарги, ДФС України залишило її без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 № 6, яке є предметом даного спору - без змін.

Позивач, вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що податкове повідомлення-рішення податкового органу є необґрунтованим та протиправним, оскільки доходи, виплачені позивачем на користь фізичної особи за здану (продану) ним вторинну сировину (побутовий металобрухт), не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області збільшуючи суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.18 та розділом IV цього Кодексу. Пунктом 176.2 ст.176 Податкового кодексу України встановлено, що податкові агенти зобов`язані, зокрема: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається; нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування платника податку є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених розділом IV цього Кодексу. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. В свою чергу, як встановлено пп.164.2.20 п.164.2 цієї статті до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у ст.165 цього Кодексу, якою наведено кінцевий перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу і не підлягають оподаткуванню. Так, підпунктом 165.1.25 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається сума доходу, отримана платником податку за здані (продані) ним вторинну сировину, побутові відходи, брухт кольорових металів, включаючи використані (виснажені) акумулятори електричні свинцево-кислотні (код 8548 10 21 00 згідно з УКТ ЗЕД), залишки та брухт електричних акумуляторів із вмістом свинцю (код 8548 10 91 00 згідно з УКТ ЗЕД), та брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України.

Колегія суддів звертає увагу, що обґрунтовуючи правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області посилається на те, що позивач, як податковий агент, не включив до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми доходів, виплачених на користь фізичних осіб - постачальників вторинної сировини у вигляді побутового металобрухту. Тобто, як вірно було встановлено судом першої інстанції, вирішення спору в цій частині залежить від відповіді на питання, чи є металобрухт, що приймався позивачем від фізичних осіб, побутовим металобрухтом, а також чи може цей металобрухт вважатися вторинною сировиною.

Статтею 1 Закону України від 05.05.1999 № 619-XIV "Про металобрухт" визначено, що металобрухт - непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.

В залежності від споживчого призначення металобрухт поділяється на такі види: побутовий металобрухт - непридатні для прямого використання вироби побутового призначення або частини цих виробів, які містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави і які втратили експлуатаційну цінність; промисловий металобрухт - непридатні для прямого використання в промисловості та інших галузях економіки вироби або частини цих виробів, які містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави і які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.

Як вбачається з акту перевірки, позивачем від ОСОБА_1 приймався металобрухт вид 500 код 7204, а саме: металева огорожа, труби каналізаційні, труби, газова плита, обрізки труб, сільськогосподарський інвентар, запчастини легкового автомобіля, металеві ліжка, газова колонка, покрівля, ворота, опалення, батареї чугунні, труби опалення, водопроводні, тощо.

Тобто, вказаний металобрухт не класифікувався контролюючим органом як промисловий і відповідно підстави вважати, що прийнятий позивачем металобрухт за своїм споживчим призначенням є промисловим металобрухтом, об`єктивно відсутні, а тому прийнятий позивачем металобрухт треба відносити до побутового.

Так, у чинному законодавстві відсутнє нормативне визначення поняття "вторинна сировина", а тому розкриття його змісту можливо лише в результаті системного тлумачення різних правових норм і загальної інформації.

Хоча в силу приписів ст. 2 Закону України "Про металобрухт" й передбачено, що Закон України "Про відходи" не поширюється на відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, цей Закон (про металобрухт), відповідно до ст. 2 Закону України "Про відходи", є частиною законодавства про відходи.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.03.1998 №187/98-ВР "Про відходи" відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов`язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення.

Згідно з Класифікатором відходів ДК 005-96, затвердженим і введеним в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 29.02.1996 № 89, який входить до державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації, різного роду брухт металевий є одним з видів відходів.

Згідно з Правилами торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді і виробами з них, що належать суб`єктам підприємницької діяльності на праві власності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 802, яка до даного випадку може бути застосована за аналогією, вторинна сировина - брухт і відходи, що вміщують дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння.

Системний аналіз норм права дозволяє дійти висновку, що металобрухт як різновид відходів, що утворюються в процесі виробництва або в результаті споживання, та які можуть бути використані у виробництві іншої продукції, є вторинною сировиною, а тому доходи, виплачені позивачем на користь фізичної особи за здану (продану) ним вторинну сировину (побутовий металобрухт), не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 16.11.2018 № 6 та наявність підстав для його скасування.

При цьому, колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 30.05.2019.