Справа № 160/2653/19
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2019 року Справа № 160/2653/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняПіскун Я.В.
представника позивача пресдтавника відповідача Талан О.Л. не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промрудмаш" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління ДФС у Дніпропетровській області безпідставно дійшла висновку по не спрямованість правочину, укладеного позивачем з ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект», на настання реальних правових наслідків. Позивач зазначає, що його контрагент поставив позивачу товар, що підтверджується видатковими накладними та податковими накладними. Позивач зазначає, що порушення ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» податкової дисципліни не є підставою для відмови у праві на податковий кредит. Окрім того, позивач зазначає, що взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Також позивач наголошує на тому, що придбані ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» товари використанні у власній господарській діяльності позивача, а саме: під час виконання робіт (послуг) та продажу скомплектованого обладнання та перепродажу окремих товарів з метою отримання прибутку, зокрема з ТОВ «КУ-МИР», ТОВ «Магнітні технології», ПАТ «Південний ГЗК», ТОВ «Цукроагропром», ПрАТ «Інгулецький ГЗК», Дослідний завод ПАТ «Криворжндіружмаш», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Будівельна компанія «Олівія», ТОВ «Новооржицький цукровий завод», ТОВ «Промисловий Синтез», ТОВ «Метінвест-КРМЗ», ТОВ «НВК Баріон», ПАТ «Північний ГЗК», ПрАТ «Центральний ГЗК», ТОВ «Інструмент», ТОВ «Нарвевицький цукровий завод», ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», ТОВ «Д Енерджи».
Щодо кредиторської заборгованості перед ТОВ «Буд-Нова», то позивач вказує на те, що остання не є безнадійною, оскільки позивач та ТОВ «Буд-Нова» підписали акт звірки взаєморозрахунків № 1 від 01.12.2015 року, у відповідності до якого позивач визнав суму заборгованості перед ТОВ «Буд-Нова» на суму 140 825,74 грн. Оскільки позивач в межах строку позовної давності визнав суму заборгованості перед ТОВ «Буд-Нова», то остання не є простроченою, що виключає можливість віднесення даної кредиторської заборгованості до інших видів доходів як безнадійну заборгованість. Позивач окремо наголошує на тому, що твердження відповідача про необхідність коригування податкового кредиту при списанні безнадійної кредиторської заборгованості суперечить змісту статті 192 ПК України.
Ухвалою суду від 25.03.2019 року відкрито провадження у справі.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_2 , який у перевіреному відповідачем періоді був керівником ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект». Свідок повідомив суду, що господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» мали місце, товар постачався позивачу, господарські операції мали реальний характер.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та у відповіді на відзив від 02.05.2019 року та заяві про збільшення розміру позлвних вимог в частині витрат на професійну правничу допомогу від 31.05.2019 року, які надано суду, додатково просить суду стягнути з відповідача сплачені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70 000,00 грн. та сплачену суму судового збору у розмірі 19 210,00 грн.
Відповідач у судових засіданнях заперечував проти задоволення позову вказуючи на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки правочин укладений позивачем з ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» є таким, що не спрямований на настання реальних правових наслідків, оскільки:
- ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» не має виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту, сировини та матеріалів необхідних для здійснення господарської діяльності.
- до перевірки не надано сертифікати якості на товар та інші документи, на підставі яких можна підтвердити походження товарів;
- правочини укладені ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» з контрагентами мають ознаки ризикованості;
- позивач є єдиним покупцем продукції ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект».
- позивач у день отримання від ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» товарно-матеріальних цінностей реалізовував їх своїм контрагентам.
Також відповідач наголосив на тому, що акт звірки взаєморозрахунків між позивачем та ТОВ «Буд-Нова» № 1 від 01.12.2015 року не може бути підставою для переривання строку позовної давності, оскільки ТОВ «Буд-Нова» не відобразило суму вказаної вище кредиторської заборгованості у своєму фінансовому звіті. Отже, кредиторська заборгованість не є стягнутою після закінчення строку позовної давності та визнається безповоротною фінансовою допомогою та підлягає включенню до складу інших доходів з податку на прибуток. Сума ПДВ за вказаною господарською операцією у сумі 20 857 гривень підлягає корегуванню позивачем на підставі бухгалтерської довідки.
Також відповідачем у судових засіданнях надано копію письмових пояснень ОСОБА_6 , у яких остання повідомила старшого оперуповноваженого ВОВЕЗ ОУ ГУ ДФС у Закарпатській області лейтенанта податкової міліції Ляшок Ігоря Ігоровича про те, що ніколи не була керівником та засновником ТОВ «Бліс Компані»
У судове засідання 05.06.2019 року відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
З 22.10.2018 року по 09.11.2018 року відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача за період з 01.01.2017 року по 30.06.2018 року
У вищевказаному акті відповідачем зроблено, зокрема, висновок про заниження позивачем податку на прибуток у загальній сумі 3 808 922,00 грн., про заниження податку на додану вартість на загальну суму 3 525 433,00 грн.
Висновок відповідача у акті перевірки обґрунтований тим, що правочин укладений позивачем з контрагентом ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» є таким, що не спрямований на настання реальних правових наслідків, оскільки:
- ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» не має виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту, сировини та матеріалів необхідних для здійснення господарської діяльності.
- до перевірки не надано сертифікати якості на товар та інші документи, на підставі яких можна підтвердити походження товарів;
- правочини укладені ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» з контрагентами мають ознаки ризикованості;
- позивач є єдиним покупцем продукції ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект».
- позивач у день отримання від ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» товарно-матеріальних цінностей реалізовував їх своїм контрагентам.
Також у акті перевірки вказано про те, що акт звірки взаєморозрахунків між позивачем та ТОВ «Буд-Нова» № 1 від 01.12.2015 року не може бути підставою для переривання строку позовної давності, оскільки ТОВ «Буд-Нова» не відобразило суму вказаної вище кредиторської заборгованості у своєму фінансовому звіті. Отже, кредиторська заборгованість не є стягнутою після закінчення строку позовної давності та визнається безповоротною фінансовою допомогою та підлягає включенню до складу інших доходів з податку на прибуток. Сума ПДВ за вказаною господарською операцією у сумі 20 857 гривень підлягає корегуванню позивачем на підставі бухгалтерської довідки.
Процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення правосуб`єктності учасників господарської операції.
3. встановлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку вимог щодо документального підтвердження понесених витрат.
5. встановлення факту понесення позивачем вказаних витрат.
Суд зазначає, що не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочин укладений позивачем з ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» є нікчемними через те, що за ланцюгом між попередніми контрагентами ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» правочини визнані податковим органом ризикованими, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Крім того, відповідач не надав суду беззаперечних та неспростовних доказів того, що не виконання контрагентами ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» своїх договірних зобов`язань, мало наслідком безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект».
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, вчинені ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» (аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 року, номер судового рішення в ЄДРСР 3060678).
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект».
Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» укладено договір поставки № 2017-1601 від 16.01.2017 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» зобов`язувалось поставити позивачу товар, який вказаний у специфікаціях до договору, а позивач зобов`язувався оплатити отриманий товар.
Факт поставки ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» товару для позивача підтверджується видатковими накладними, копії яких знаходяться у матеріалах справи.
Судом під час розгляду справи встановлено, що вказані документи відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Факт транспортування товару від ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» до позивача підтверджується копіями товарно-транспортних накладних, які містяться у матеріалах справи; перевізник ТОВ «Алмаз-Сервіс».
Судом на підставі спеціального витягу з ЄДРПОУ встановлено, що ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» є зареєстрованою юридичною особою.
З сайту Державної фіскальної служби судом встановлено, що ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» станом на день здійснення господарських операцій з позивачем було платником ПДВ та вправі було видавати податкові накладні.
Судом на підставі копії штатного розкладу ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» та податкового розрахунку форми № 1ДФ встановлено, що ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» у перевірений відповідачем період мало від двох до шести працівників.
Отже, ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» мало трудові ресурси.
Також судом під час розгляду розгляду справи встановлено, що придбані у ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» товари використанні у власній господарській діяльності позивача, а саме: під час виконання робіт (послуг) та продажу скомплектованого обладнання та перепродажу окремих товарів з метою отримання прибутку, зокрема з ТОВ «КУ-МИР», ТОВ «Магнітні технології», ПАТ «Південний ГЗК», ТОВ «Цукроагропром», ПрАТ «Інгулецький ГЗК», Дослідний завод ПАТ «Криворжндіружмаш», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Будівельна компанія «Олівія», ТОВ «Новооржицький цукровий завод», ТОВ «Промисловий Синтез», ТОВ «Метінвест-КРМЗ», ТОВ «НВК Баріон», ПАТ «Північний ГЗК», ПрАТ «Центральний ГЗК», ТОВ «Інструмент», ТОВ «Нарвевицький цукровий завод», ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», ТОВ «Д Енерджи», що підтверджується копіями договорів, видаткових накладних та актами виконаних робіт (наданих послуг), які знаходяться у матеріалах справи.
Суд звертає увагу на те, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Універсальний принцип розгляду податкових спорів полягає у наступному: перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.
За вказаних обставин судом встановлено рух активів від ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» до позивача.
На підставі викладеного судом відхиляються доводи відповідача про неможливість здійснення ТОВ «Торговий Дім «ІнтерТрансКомплект» господарських операцій з позивачем на підставі договору поставки № 2017-1601 від 16.01.2017 року.
Судом також відхиляються посилання відповідача на копію письмових пояснень ОСОБА_3 , з наступних причин.
У відповідності до вимог частини 2 статті 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Судом встановлено, що пояснення ОСОБА_3 надав лише 04.12.2018 року, тобто вже після складання акту перевірки відповідачем; вказані вище пояснення не відображені у акті перевірки, а тому згідно вимог частини 2 статті 77 КАС України не можуть бути покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень рішень.
Судом також відхиляються посилання відповідача на копію письмових пояснень ОСОБА_6 , оскільки оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Буд-Нова», то суд зазначає наступне.
01.12.2015 року між позивачем та ТОВ «Буд-Нова» підписано акт звірки взаєморозрахунків № 1, у відповідності до якого позивач визнав свою заборгованість перед ТОВ «Буд-Нова» за договором купівлі-продажу та виконаних робіт у загальній сумі 140 825,74 грн.
Суд зазначає про те, що для визначення строків позовної давності необхідні керуватись нормами Цивільного кодексу України.
Так, згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
У відповідності до п.п.4.4.1 п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.
Оскільки акт звірки взаєморозрахунків № 1 від 01.12.2015 року підписаний керівниками позивача та ТОВ «Буд-Нова», то це свідчить про те, що підписання відбулося уповноваженою особою боржника та кредитора.
У відповідності до вимог частини 3 статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.
За вказаних обставин факт підписання уповноваженими особами акту звірки взаєморозрахунків перериває позовну давність, яка після переривання починається відліковуватися заново.
Отже, заборгованість позивача перед ТОВ «Буд-Нова» у сумі 140 825,74 грн. не є безповоротною фінансовою допомогою.
Крім того, стаття 192 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для коригування податкового кредиту, серед якого відсутня така підстава як списання безнадійної кредиторської заборгованості.
При визнанні заборгованості безнадійною не відбувається зміна компенсації за товару/послуги та у продавця не виникає обов`язку виписати покупцю розрахунок коригування з наступним зменшенням у продавця податкових зобов`язань та зменшенням у покупця податкового кредиту.
Судом відхиляються доводи відповідача про те, що акт звірки взаєморозрахунків між позивачем та ТОВ «Буд-Нова» № 1 від 01.12.2015 року не може бути підставою для переривання строку позовної давності, оскільки ТОВ «Буд-Нова» не відобразило суму вказаної вище кредиторської заборгованості у своєму фінансовому звіті, з наступних причин.
Не відображення ТОВ «Буд-Нова» суми вказаної кредиторської заборгованості у фінансовому звіті свідчить лише про порушення останнім порядку заповнення фінансового звіту. В даному випадку єдиним документом, на підставі якому можуть виникнути правові наслідки, є саме акт звірки взаєморозрахунків.
Таким чином, висновок відповідача про те, що позивач протиправно не включив до складу податку на прибуток суми безповоротної допомоги у розмірі 140 825,74 грн. та занизив податкові зобов`язання з ПДВ на суму 20 857 гривень по взаємовідносинах з ТОВ «Буд-Нова» зроблено всупереч нормам ПК України.
На підставі викладеного, податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За вказаних обставин сума судового збору підлягає стягнення з відповідача.
Стосовно витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничоїдопомоги на підставідоказів, якіпідтверджуютьздійсненнявідповіднихвитрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).
Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що 01.03.2019 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «Консул» був укладений договір про надання правничої допомоги.
У матеріалах справи міститься копія ордеру Адвокатського об`єднання «Консул» від 01.03.2019 року, який видано адвокату Чікіньову Дмитру Михайловичу на представництво інтересів позивача на підставі договору про надання правничої допомоги від 01.03.2019 року.
У матеріалах справи міститься копія ордеру Адвокатського об`єднання «Консул» від 01.03.2019 року, який видано адвокату Талану Олександру Леонідовичу на представництво інтересів позивача на підставі договору про надання правничої допомоги від 01.03.2019 року.
Також позивачем надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 9 від 13.08.2012 року, яке видано ОСОБА_7 та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 105 від 17.12.2018 року, яке видано ОСОБА_8 .
У Акті приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2019 року загальна сума послуг склала 57 900 грн. Додатково крім послуг, які зазначено у протоколі № 1, визначено наступні послуги: підготовка заперечень проти клопотання відповідача 2800 грн. (2 години, вартість однієї години 1400 грн.) та участь у 5-ти судових засіданнях 25 000 грн. (5 засідань, одне засідання 5000 грн.)
У матеріалах справи містяться копія платіжного доручення № 90 від 01.04.2019 року на загальну суму 30 000 грн., та копія платіжного доручення № 4881 від 30.05.2019 року на суму 40 000 грн., які підтверджують оплату позивачем правничої допомоги у розмірі 70 000 грн.
Одночасно судом встановлено, що позовна заява підписана директором ТОВ «Промрудмаш»; у позовній заяві відсутня згадка про представників позивача адвоката Чікіньова Д.М. та ОСОБА_9 Л. За вказаних обставин суд не може дійти до беззаперечного та однозначного висновку про те, що позовна заява була складена саме вказаними вище адвокатами.
Також судом встановлено, що фактично адковати позивача надали послуги ТОВ «Промрудмаш», які не були обумовлені в протоколі № 1 узгодження договірної ціни від 01.03.2019 року до договору про надання правничої допомоги, а саме: представництво у 5-ти судових засіданнях та підготовка заперечень проти клопотання відповідача.
Керуючись ст. 2, 9, 73-78, 90, 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Промрудмаш» витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 21 600 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 червня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили станом на 05.06.2019 року Помічник судді З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Златін Лісна А.М. Лісна А.М.