Справа № 2040/5154/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 р.Справа № 2040/5154/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 22.12.18 року по справі № 2040/5154/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про визнання неправомірним та скасування наказу ,зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі по тексту - ГУНП в Дніпропетровській області, відповідач), в якому просить суд:

-визнати неправомірним та скасувати включення позивача у наказ ГУНП в Дніпропетровській області № 2431 від 29.05.2018 щодо направлення ОСОБА_1 на стажування;

-зобов`язати ГУНП в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 суму у 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок у якості компенсації моральної шкоди, завданої позивачу неправомірним включенням ОСОБА_1 у наказ про стажування та іншими діями відповідальних працівників Головного Управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, що зашкодили діловій та професійній репутації позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 по справі № 2040/5154/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2431 від 29.05.2018 "Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій та Луганській області" в частині включення до наказу ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 по справі № 2040/5154/18 в частині задоволення позовних вимог, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що оскаржуваний наказ від 29.05.2018 №2431 про направлення позивача на стажування виданий відповідачем на виконання листа Національної поліції України від 26.01.2018 №1053/01/12-2018. Стверджує, що даний наказ є законним, оскільки позивача з 22.01.2018 було переведено на нову посаду, тож відповідно до приписів пп.3 п. 2 розділу 9 Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС від 24.12.2015 № 1625, ОСОБА_1 підлягає направленню для проходження стажування. Вважає, що позивач підпадає під категорію осіб, визначених у листі Національної поліції України від 26.01.2018, як такий, що проходив службу в поліції та був звільнений зі служби в поліції, а в подальшому поновлений в судовому порядку. Підставою для направлення позивача у відрядження послугувала вимушена перерва у його професійній діяльності, пов`язана з поновленням на посаді після звільнення, яка становила понад 10 місяців, що негативно вплинуло на якість професійних знань, умінь, навичок і компетенції. Вказує, що питання включення працівників ГУНП в Дніпропетровській області до наказу про проходження стажування є дискреційними повноваженнями начальника ГУНП, що не було враховано судом першої інстанції. За таких обставин, відповідач вважає, що відповідач, приймаючи спірний наказ, діяв у межах наданої законом компетенції, а висновки суду першої інстанції є безпідставними та необґрунтованими.

Позивач у надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що висновок відповідача про те, що позивач підпадає під дію пп.3 п. 2 розділу 9 Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС від 24.12.2015 № 1625, є помилковим, оскільки його було переведено не на нову посаду, як про це вказує апелянт, а на рівнозначну. Доводи апелянта про негативний вплив вимушеної перерви, пов`язаної із поновленням на посаді, є необґрунтованими та спростовуються результатом підсумкової річної перевірки професійної підготовки, яку позивач успішно пройшов після поновлення на посаді, та результатами атестуванням, відповідно до яких позивача було визнано таким, що відповідає займаній посаді. Посилання відповідача на дискрецію під час видання спірного наказу вважає хибними та такими, суперечать ст. 19 Конституції України.

Зауважив, що згідно з наказом ГУНП в Дніпропетровській області № 44 о/с від 18.02.2019, його було звільнено з посади поліцейського взводу № 2 роти № 3 ППСПОП «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області та направлено для проходження подальшої служби до ГУНП в Харківській області, де наказом від 26.02.2019 призначено на посаду поліцейського взводу № 3 РПСПОП «Схід» ГУНП в Харківській області, у зв`язку з чим, у відповідача по справі відсутні правові підстави для прийняття будь-яких рішень з питань його подальшого проходження по службі, а тому спірний наказ є юридично нікчемним.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, з посиланням на неможливість взяти участь в судовому засіданні у зв`язку із зайнятістю представника відповідача у розгляді іншої справи 30.05.2019 у Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника, враховуючи можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами без надання пояснень представником відповідача, з метою дотримання строку розгляду справи, встановленого ст.309 КАС України, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що з 13.05.2019 по 12.07.2019 ОСОБА_1 відряджено в розпорядження та до складу Збройних Сил в райони Донецької та Луганської областей.

Згідно з п.5 ч.1 ст.236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.

Враховуючи повторну неявку позивача або його представника в судове засідання, задоволення судом апеляційної інстанції клопотання позивача про відкладення розгляду справи, призначеного на 02.05.2019, відсутність підстав для зупинення провадження та необхідності в заслуховуванні позивача особисто, з метою дотримання строку розгляду справи, встановленого ст.309 КАС України, колегія суддів вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає, а розгляд справи можливо провести за відсутності ОСОБА_1 ..

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 05.12.2016 було звільнено з посади поліцейського взводу № 3 роти № 3 полку ППСПОП "Дніпро-1" ГУНП.

Рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 по справі № 804/8355/16 поновлено на посаді поліцейського взводу № 3 роти № 3 полку ППСПОП "Дніпро-1" ГУНП.

На підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 327 о/с від 30.10.2017, на виконання рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 по справі № 804/8355/16, поновлено посаді поліцейського взводу № 3 роти № 3 полку ППСПОП "Дніпро-1" ГУНП з 05.12.2016.

На підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 18/ос від 22.01.2018 ОСОБА_1 переведено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 3 полку.

29 травня 2018 року ГУНП в Дніпропетровській області позивача включено у наказ № 2431 "Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій та Луганській областях", яким направлено для проходження стажування до ГУНП в Донецькій області з 06 червня по 06 вересня 2018 року, з табельною вогнепальною зброєю.

31 травня 2018 року ОСОБА_1 подав Начальнику ГУНП в Дніпропетровській області генералу поліції 3 рангу Глуховері В.А. рапорт, яким повідомив, що відмовляється коритися та виконувати приписи наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 2431 від 29.05.2018 про відрядження ОСОБА_1 на стажування до ГУНП в Донецькій області, з посиланням на ст.19 Конституції України, ст.8 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки вважав зазначений наказ незаконним.

Не погодившись із наказом ГУНП в Дніпропетровській області № 2431 від 29.05.2018, позивач звернувся до суду з даним позовом про його оскарження та зобов`язання відповідача виплатити позивачу моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наказ від 29.05.2018 № 2431 в частині направлення на стажування ОСОБА_1 є протиправним, оскільки останній не відноситься до категорії осіб, визначених у Положенні про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції та до категорії осіб, які підлягають стажуванню, на підставі листа Національної поліції України від 26.01.2018 № 1053/01/12-2018.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов`язання ГУНП в Дніпропетровській області виплатити позивачу моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено приниження честі, гідності та ділової репутації позивача оскаржуваним наказом, а також не обґрунтовано розміру моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказ від 29 травня 2018 року прийнято ГУНП в Дніпропетровській області з посиланням на Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 24.12.2015 № 1625, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.01.2016 за № 76/28206, та службового листа Національної поліції України від 26.01.2018 № 1053/01/12-2018 "Про організацію проведення стажування в системі Національної поліції України".

Апелянт, обґрунтовуючи підстави для направлення позивача на стажування, посилався на накази про переведення ОСОБА_1 з посади поліцейського взводу № 3 роти № 3 полку ППСПОП "Дніпро-1" ГУНП на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 3 полку, при цьому зазначив, що вказане переведення необхідно вважати переведенням на нову посаду, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , відповідно до п. 2 розділу 9 вказаного Положення, має проходити стажування.

Згідно зі статтею 72 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон №580-VIII) професійне навчання поліцейських складається з:

1) первинної професійної підготовки;

2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання;

3) післядипломної освіти;

4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно - службової діяльності.

Порядок, організація та терміни проведення професійного навчання визначає Міністерство внутрішніх справ України.

Частиною 1 ст.75 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України "Про вищу освіту", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з:

1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування.

Організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України визначає Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2015 № 1625 (далі - Положення № 1625), який видано на виконання ч. 7 ст.75 Закону України "Про Національну поліцію".

Одним із видів післядипломної освіти згідно пункту 1 Розділу ІІІ Положення № 1625 являється стажування - набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Порядок і умови проходження поліцейськими стажування визначено Розділом ІХ Положення № 1625.

Відповідно до п. 2 розділу 9 Положення № 1625 стажування проходять:

- працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просунення по службі;

- працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

- інші працівники поліції при призначенні на нову посаду.

Таким чином, вказаним нормативно-правовим актом чітко визначені категорії поліцейських, які повинні проходити стажування.

Колегія суддів зауважує, що визначальним для направлення на стажування, у зв`язку з призначенням на нову посаду, має бути відмінність функціональних обов`язків поліцейського до і після призначення,

Враховуючи, що з переведенням позивача на вказану посаду його функціональні обов`язки, поліцейського фактично не змінилися, він не може бути віднесений до категорії осіб, які призначені на нову посаду в розумінні Положення № 1625, та відповідно підлягати проходженню стажування.

В ході судового розгляду справи з`ясовано, що фактичною підставою для направлення позивача на стажування слугував лист Національної поліції України від 26.01.2018 №1053/01/12-2018, яким запропоновано організувати проведення стажування тривалістю не менше трьох місяців працівникам поліції на посадах в органах і підрозділах головних управлінь Національної поліції в Донецькій і Луганській областях, відповідно до тих, які вони обіймають за основним місцем служби, згідно із вимогами Положення № 1625.

За вказаним листом однією з категорій працівників поліції, які у першу чергу повинні відряджатися для проходження цього стажування є, зокрема поліцейські, які проходили службу в поліції та були звільнені зі служби в поліції за різними підставами, а в подальшому поновлені в судовому порядку чи прийняті на службу до поліції в установленому законом порядку.

Таким чином, оскільки позивача в 2016 році звільнено з органів Національної поліції та поновлено на посаді, відповідач дійшов висновку про наявність підстав для включення ОСОБА_1 до списку осіб, які підлягають проходженню стажування в ГУНП в Донецькій області.

Колегія суддів вважає, що таке тлумачення відповідачем зазначеного листа є помилковим, оскільки в ньому зазначено, що стажування організувати згідно з вимогами Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції № 1625, в якому відсутні критерії визначення осіб, на які посилається відповідач.

Аналіз зазначеного листа дає підстави суду стверджувати, що начальниками територіальних органів Національної поліції, після визначення осіб, які відповідають критеріям, визначеним в Положенні № 1625, рекомендовано (мовою оригіналу) "в першу чергу звертати увагу на наступні категорії осіб:", серед яких зазначено і тих, хто після звільнення поновлений на посаді за рішенням суду.

Зі змісту даного листа вбачається, що направлення на стажування необхідно організовувати згідно з вимогами Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції № 1625, в якому відсутні вищевказані критерії визначення осіб, на які посилається відповідач.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з позицією позивача про те, що позивач не підпадає під категорію осіб, які підлягають стажуванню, та вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для направлення позивача на стажування.

Враховуючи, що позивач не відноситься до працівників поліції, що підлягають стажуванню з підстав, які визначені у спірному наказі, наказ від 29.05.2018 № 2431 в частині направлення на стажування ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Твердження відповідача про втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження начальника ГУНП, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі визначення законодавством чітких умов та критеріїв, яких необхідно дотримуватись при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень, відповідач зобов`язаний діяти, з урахуванням таких умов.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо направлення працівників поліції на стажування, регламентовано Положенням про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2015 № 1625, який видано на виконання ч.7 ст.75 Закону України «Про Національну поліцію»

Перелік категорій працівників поліції, які проходять стажування визначено п.2 розділу 9 вказаного Положення. Тобто, якщо працівник поліції не відноситься до жодної з категорій, вказаних у Положенні, відповідно його не може бути направлено на стажування.

Таким чином, вищевказаними нормами чітко окреслено межі, в яких начальник ГУНП має діяти, приймаючи відповідні рішення, зокрема при визначенні кола осіб, які підлягають стажуванню.

Тому зазначені повноваження не є дискреційними, а наведені вище посилання апеляційної скарги колегія суддів відхиляє.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач як суб`єкт владних повноважень правомірності оскаржуваного наказу належним чином не довів.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 року по справі № 2040/5154/18 в частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 04.06.2019 року