Справа № 540/1075/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

31 травня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/1075/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Пекний А.С., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії ІСРПП Білозерського ВП Херсонського ВП ГУ НП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Мазан В.О. та Начальника Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області підполковника поліції Сколібога А.О. під час складання та затвердження 04 квітня 2019 року Висновку від 04 квітня 2019 року за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 12.03.2019 року № 1687;

- скасувати Висновок Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області від 04 квітня 2019 року за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 12.03.2019 року № 168 за заявою позивача;

- зобов`язати співробітників Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області провести повну, усесторонню та об`єктивну перевірку за фактом загибелі належної позивачу мисливської собаки, що мав місце 24 лютого 2019 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, встановлено, що позивач звернувся до начальника Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області із заявою від 12.03.2019р. про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_2 . Розглянувши вказану заяву ІСРПП Білозерського ВП Херсонського ВП ГУ НП в Херсонській області старший лейтенант поліції Мазан В.О. склав висновок, відповідно до якого останнім не встановлено підстав для притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.154 КУпАП або до кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим закінчив подальшу перевірку фактів, викладених позивачем у заяві від 12.03.2019р. Вказаний висновок затверджено начальником Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області підполковника поліції Сколібог ОСОБА_3 .

Вказаний висновок та дії щодо проведення перевірки позивач вважає такими, що порушують його права.

Таким чином, позивач фактично оскаржує дії та рішення суб`єкта владних повноважень, які вчинені та прийняті в межах справи про адміністративні правопорушення, адже вважає, що саме неналежна перевірка та відмова у притягненні гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності порушує його права, за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 20 КАС України визначено предметну юрисдикцію адміністративних судів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України, відповідно до якої адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже з наведених норм процесуального законодавства вбачається, що даний спір предметно підсудний місцевому загальному суду як адміністративному.

Слід звернути увагу, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, зазначивши у п.п. 22-24 рішення наступне:

"Суд знову зазначає, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6 (див. рішення у справі "Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії" від 19 грудня 1997 року, п. 37).

Відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (див. рішення у справі "Занд проти Австрії", заява N 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства (див. рішення у справі "Коем та інші проти Бельгії", N N 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 та 33210/96, п. 98, ECHR 2000-VII).

Отже, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)"."

Зазначена правова позиція Європейського суду з прав людини дає можливість виділити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції). З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Чинним Кодексом адміністративного судочинства України не регламентовано дії суду у разі встановлення належності справи до предметної юрисдикції іншого адміністративного суду, а тому вважаю за необхідне застосувати аналогію закону, а саме п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, відповідно до якого суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, зазначена адміністративна справа не відноситься до предметної юрисдикції Херсонського окружного адміністративного суду та повинна розглядатись місцевим загальним судом як адміністративним.

Частиною 1 статті 25 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Позивачем у позові вказана наступна адреса його місця реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене, територіально за місцем проживання даний спір підсудний Корабельному районному суду м. Миколаєва.

За таких обставин, з метою недопущення порушень прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав та про необхідність передачі даної адміністративної справи на розгляд за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто місцевого загального суду як адміністративного (за місцем реєстрації і проживання позивача).

Керуючись ст.ст.29, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання дій протиправними разом з усіма додатками передати за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Суддя Пекний А.С.