Справа № 360/654/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року справа №360/654/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Гаврищук Т.Г., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року (повне судове рішення складено 25 лютого 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/654/19 (суддя в І інстанції Свергун І.О.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі ПрАТ «СО Азот») звернулось до суду з позовом до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі Сєвєродонецький міський ВДВС), в якому просило суд визнати бездіяльність старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського ВДВС Кольченко М.В. у зведеному виконавчому провадженні від 16.06.2017 № 54158210 щодо незамовлення рецензування звітів про оцінку майна від 05.12.2018, якими встановлена ринкова вартість земельної ділянки площею 15134 кв. м під будівлею Палацу культури хіміків з господарськими побудовами за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 37, у розмірі 1 148 200,00 грн., та ринкова вартість будівлі Палацу культури хіміків з господарськими побудовами за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 37, у розмірі 4 074 000,00 грн., протиправною та зобов`язати замовити рецензування вказаних звітів про оцінку майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні у відповідача перебуває зведене виконавче провадження № 54158210 від 16.06.2017 про стягнення заборгованості з ПрАТ «СО Азот» на користь фізичних, юридичних осіб та держави, під час виконання якого державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна належного боржнику, а саме: будівлі Палацу культури хіміків з господарськими побудовами за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 37, та акт опису та арешту земельної ділянки під вказаною будівлею. Постановою від 06.09.2018 призначено експерта для участі у виконавчому провадженні та 13.12.2018 на адресу позивача надійшло повідомлення від 12.12.2018 № 36645 про те, що згідно звітів про оцінку від 03.12.2018 та від 04.12.2018 ринкова вартість земельної ділянки складає 1 148 200,00 грн., будівлі 4 074 000,00 грн.

Позивач вважає, що оцінка була проведена з порушеннями пунктів 50, 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оскільки державний виконавець, як замовник оцінки, не забезпечив доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, а суб`єкт оціночної діяльності виконав оцінку майна без належного ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Окрім того, відповідач прийняв звіти про оцінку майна від 05.12.2018, однак у порушення ч. 3 ст. 13 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав, та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі Закон № 2658-III) рецензування таких звітів не замовив.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт наголошує на невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, фактичним обставинам справи. Державний виконавець, як замовник оцінки, не забезпечив доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна та можливість його використання з відповідною метою, у тому числі достовірність оцінки майна повинна встановлюватись за допомогою рецензування.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на виконанні у Сєвєродонецькому міському ВДВС перебуває зведене виконавче провадження № 54158210 від 16.06.2017 про стягнення заборгованості з ПрАТ «СО Азот» на користь фізичних осіб, юридичних осіб та Держави. До складу зведеного виконавчого провадження входять 1727 виконавчих проваджень на загальну суму боргу 52 595 813,56 грн., з яких стягнення заборгованості по заробітній платі 794 виконавчих проваджень на суму 17 627 222,73 грн. (а.с.46).

20.03.2018 державним виконавцем при проведенні виконавчих дій було складено акт опису та арешту майна належного боржнику, а саме: будівля Палацу культури хіміків з господарськими побудовами за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 37 (вул. Леніна, 37), та винесено постанову про опис та арешт вказаного майна боржника (а.с.47-48).

19.04.2018 державним виконавцем при проведенні виконавчих дій було складено акт опису та арешту майна належного боржнику, а саме: земельної ділянки площею 15 134 кв. м під будівлею Палацу культури хіміків з господарськими побудовами за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 37 (вул. Леніна, 37), та винесено постанову про опис та арешт вказаного майна боржника (а.с.49).

06.09.2018 державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, для визначення ринкової вартості описаного та арештованого нерухомого майна боржника та подальшої передачі на реалізацію до Луганської філії Державного підприємства «СЕТАМ» (а.с.53).

Постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні було направлено на адресу ПрАТ «СО Азот» та вручено уповноваженим працівникам боржника 10.09.2018 (а.с.54-55).

Відповідно до звіту про оцінку ринкова вартість земельної ділянки площею 15 134 кв. м під будівлею Палацу культури хіміків з господарськими побудовами за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 37 (вул. Леніна, 37) складає 1 148 200,00 грн. (а.с.57); ринкова вартість будівлі Палацу культури хіміків з господарськими побудовами за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 37 (вул. Леніна, 37) складає 4 074 000,00 грн. (а.с.56).

12.12.2018 на адресу ПрАТ «СО Азот» було направлено лист-повідомлення зі звітом про оцінку ринкової вартості будівлі Палацу культури хіміків з господарськими побудовами за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 37 (вул. Леніна, 37) та земельної ділянки площею 15 134 кв. м під будівлею Палацу культури хіміків з господарськими побудовами, який було вручено уповноваженим працівникам ПрАТ «СО Азот» особисто 13.12.2018 (а.с.58-60).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 30 Закону № 1404-VIII виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII врегульовані питання арешту і вилучення майна (коштів) боржника.

Питання визначення вартості майна боржника та оцінка майна боржника врегульовані статтею 57 Закону № 1404-VIII.

Згідно з частиною першою та другою статті 57 Закону № 1404-VIII визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (частина третя статті 57 Закону № 1404-VIII).

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (частина четверта статті 57 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону № 1404-VIII виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться (частина шоста статті 57 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до п. 15 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець наділений правом залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Разом з тим, статтею 20 Закону № 1404-VIII передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Аналогічні положення містяться в статті 57 цього Закону.

Отже, для визначення вартості майна, в даному випадку - нежилої будівлі та земельної ділянки під нею, яка відбувається в рамках процедури примусового виконання, державний виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності.

В свою чергу, Закон № 1404-VIII не містить обов`язку державного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Частиною 5 статті 57 Закону № 1404-VIII визначено право сторін у виконавчому провадженні на оскарження оцінки майна до суду в 10 денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця про таку оцінку.

Відповідно, приписи вищенаведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії державного виконавця.

Суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року № 2658-III (далі - Закон № 2658-III) передбачає вимоги про рецензування звіту про оцінку майна.

Зокрема, рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) (частина перша статті 13 Закону № 2658-III).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону (частина друга статті 13 Закону № 2658-III).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим (частина третя статті 13 Закону № 2658-III).

Якщо письмовим запитом про необхідність проведення рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) встановлюється вимога щодо надання висновку про вартість майна, така вимога задовольняється шляхом проведення оцінки майна. У цьому випадку рецензент здійснює або забезпечує здійснення оцінки майна в порядку, встановленому нормативно-правовими актами з оцінки майна (частина четверта статті 13 Закону № 2658-III).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) оцінювачем, який працює в органі державної влади, на запити органів державної влади або у зв`язку з виконанням своїх посадових обов`язків здійснюється в межах повноважень, визначених посадовими інструкціями. Якщо запитом органу державної влади передбачено надання висновку про вартість майна і підготовка зазначеного висновку вимагає проведення незалежної оцінки, органи державної влади забезпечують її проведення у порядку, встановленому цим Законом (частина п`ята статті 13 Закону № 2658-III).

В інших випадках рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на платній основі (частина шоста статті 13 Закону № 2658-III).

Статтею 5 Закону № 2658-III передбачено, що суб`єктами оціночної діяльності є:

суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону;

органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.

З аналізу зазначених вище нормативно-правових актів слідує, що Законом № 1404-VIII не передбачено обов`язку відповідача на здійснення рецензування звіту про оцінку майна боржника.

Крім того, відповідно до статті 5 Закону № 2658-III Сєвєродонецький міський ВДВС ГТУЮ у Луганській області не є суб`єктом оціночної діяльності.

Разом з тим, апеляційний суд вважає доречними доводи апелянта стосовно того, що посилання місцевого суду на п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративним судами законодавства справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» є помилковим та необґрунтованим, з огляду на таке.

Так, наведеною постановою для забезпечення правильного й однакового застосування адміністративними судами законодавства під час розгляду справ у відповідній категорії було надано роз`яснення застосування ст. 58 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», яка, що у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, призначення державним виконавцем рецензування звіту про оцінку майна. Проте, спірні правовідносини у цій справі виникли в 2018 року, а Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» втратив чинність 05 січня 2017 року.

Однак, враховуючи висновки апеляційного суду про відсутність обов`язку державного виконавця на здійснення рецензування звіту про оцінку майна боржника, помилково зазначене вказане вище мотивування не вплинуло на правильність загального висновку суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

З огляду на зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог ПрАТ «СО Азот» про визнання бездіяльності старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського ВДВС Кольченко М.В. у зведеному виконавчому провадженні від 16.06.2017 № 54158210 щодо незамовлення рецензування звітів про оцінку майна від 05.12.2018, якими встановлена ринкова вартість земельної ділянки площею 15 134 кв. м під будівлею Палацу культури хіміків з господарськими побудовами за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 37, у розмірі 1148200,00 грн, та ринкова вартість будівлі Палацу культури хіміків з господарськими побудовами за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 37, у розмірі 4 074 000,00 грн., протиправною та зобов`язати замовити рецензування вказаних звітів про оцінку майна - відсутні.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що місцевим судом правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі № 360/654/19 залишити без змін.

Повне судове рішення 04 червня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Е. Г. Казначеєв

Т. Г. Гаврищук