Справа № 209/289/19
Суддя: Шендрик К. Л.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/289/19
Провадження № 2-а/209/29/19
РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2019 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження постанови серії НК № 311983 від 18 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову серії НК №311983 від 18 січня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного штрафу у розмірі 425 грн., а справу - закрити за відсутністю складу правопорушення.

На обґрунтування вимог позивач зазначив, що він працює ПАО «Хайдельбергцемент» водієм на автомобілі марки «Volvo» FW 42 ТВ, номерний знак НОМЕР_1 . Власником автомобіля марки «Volvo» FW 42 ТВ, номерний знак НОМЕР_1 є підприємство ПАО «Хайдельбергцемент», розташоване за адресою Дніпропетровська область м. Кам`янське вул. Тритузна, буд. 37. 18 січня 2019 року в 11.52 год. на трасі Полтава-Олександрія на 98 км автомобіль марки «Volvo» FW 42 ТВ, номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням був зупинений інспектором роти № 1 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Роговим Романом Григоровичем, як він пояснив, для перевірки перевезення небезпечних вантажів. Перевіривши надані документи, відповідач не виявив небезпечного вантажу. Після чого став оформлювати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 311983 від 18 січня 2019 року, вважаючи за порушення ПДР тріщину на вітровому склі автомобіля та, начебто, не пред`явлення ним для перевірки посвідчення водія. При цьому, в постанові він записав реквізити посвідчення водія, а саме, НОМЕР_2 , що могло бути тільки при наданні інспектору посвідчення водія. Відповідно до вказаної постанови "18.01.2019 року 11.52 год. на АКД 22 Полтава-Олександрія на 98 км водій керував транспортним засобом, в якого була тріщина вітрового скла в зоні роботи склоочисників, та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.4.а та п. 31.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. По справі прийняте рішення - застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн." В постанові зазначено, що до постанови додаються пояснення свідків, про що йому не відомо, так як його ніхто не ознайомив з ними, а також його пояснення, згідно яких я не визнавав свої порушення, т.я. по-перше, він не заперечував проти надання інспектору водійського посвідчення, та по-друге, ПДР не передбачають такого порушення як тріщина вітрового скла. Вважає, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, т.я. ніякого адміністративного правопорушення він не скоїв. Дії відповідача по притягненню його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення протирічать об`єктивним обставинам, встановленим на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття постанови про адміністративне правопорушення. Його дії не порушили Правила дорожнього руху України.

Ухвалою суду від 14 травня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. У відзиві відповідач зазначив, що 18 січня 2019 року ним, винесено постанову серії НК № 311983 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 36 КУпАП за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 11 год. 52 хв. на а/ш М-22 Полтава-Олександрія керував транспортним засобом «Volvo» FM 42 ТВ, номерний знак НОМЕР_1 , в якого була тріщина вітрового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив п.п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п.п. 31.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а також не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.4 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. В порядку ст. 279 КУпАП він представився, повідомив водія про причину зупинки, а саме про порушення ним п.п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п.п. 31.1 ПДР України. Даний факт водієм на місці розгляду справи не заперечувався. Поряд з цим, усні пояснення водія свідчили про хибне тлумачення ПДР, а його поведінка була направлена на уникнення адміністративної відповідальності. Вважає, що він не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову серії НК № 311983 від 18 січня 2019 року, тому просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, у якості доказу був наданий DVD-диск з відеозаписом вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 січня 2019 року відповідачем була винесена постанова серії НК № 311983 від 18 січня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення. Згідно вказаної постанови, позивач 18 січня 2019 року 11.52 год. на а/ш М-22 Полтава-Олександрія на 98 км керував транспортним засобом, в якого була тріщина вітрового скла в зоні роботи склоочисників, та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.4а та п. 31.1 ПДР. За скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 425 грн. Вказані обставини підтверджуються постановою про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 7).

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами частини 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням дорожнього руху; Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції.

Ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що твердження позивача про те, що він не порушував ПДР України відповідають дійсності.

Відповідачем інкрімінується позивачеві порушення п. 2.4а ПДР України, що потягло накладення на останього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт ненадання позивачем посвідчення водія відповідачеві спростовується самою постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка містить анкетні данні позивача, серію і номер його посвідчення водія, які відповідач міг взяти тільки з посвідчення, та відеозаписом, наданим відповідачем, на якому видно, що позивач не відмовлявся та надав відповідачеві посвідчення водія для винесення постанови. Вказані докази свідчать про відсутність в діях позивача події адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, відповідачем інкрімінується позивачеві порушення п. 31.1 ПДР України, що потягло накладення на останього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Відповідно до 1 ст. 121 КУпАП, правопорушенням є керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. В той час, як пункт 31.1, на відміну від інших пунктів розділу 31 ПДР України (де це чітко вказано), не передбачає заборону експлуатації транспортного засобу, а просто вказує на те, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів. Вказані обставини свідчать про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії НК № 311983 від 18 січня 2019 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження постанови серії НК №311983 від 18 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову серії НК №311983 від 18 січня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 від 18 січня 2019 року - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2019 року.

Суддя К.Л. Шендрик