Справа № 520/2394/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

05.06.2019 р. справа №520/2394/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кіт С.В.,

представника позивача - Летючого В.П.,

представника відповідача - Міронова А.А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східного управління Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

Ухвалою суду від 18.03.2019р. прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 14.05.2019р. продовжено підготовче провадження на 30 днів. Ухвалою від 05.06.2019р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у цей же день.

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, ФОП, підприємець, платник), у порядку адміністративного судочинства заявила вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Східного управління Головного управління ДФС у Харківській області № від 20.02.2019р.

Підставами позову є доводи про те, що сплату єдиного внеску заявник здійснював своєчасно та у повному обсязі.

Відповідач, Східне управління ГУ ДФС у Харківській області з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що оскаржене рішення є правомірним, позаяк сплата коштів була проведена на неналежний рахунок.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник має правовий статус фізичної особи - підприємця, з 01.01.2012р. і по теперішній час здійснює виконання податкового обов`язків та обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов"язове державне соціальне страхування за правилами спрощеної системи оподаткування.

10.07.2018р. платником була подана письмова заява про зарахування 22.193,18грн. сплаченого єдиного внеску на загальнообов"язове державне соціальне страхування (далі за текстом - Єдиного соціального внеску) з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 .

20.02.2019р. відповідачем без проведення будь-якої перевірки було видано оскаржене рішення № , яким застосовано штраф у сумі 24.976,65 грн. та нараховано пеню у сумі 18.426,50 грн.

Як з"ясовано судом, правовою підставою для прийняття оскарженого рішення владним суб"єктом обрані положення ч.10 ст.25 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а фактичною підставою послугувало судження владного суб"єкта про несвоєчасну оплату ФОП Єдиного соціального внеску.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб`єкта, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ч.1 ст.25 та ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" повноваження на прийняття рішень з питань справляння Єдиного соціального внеску надані законодавцем органам доходів і зборів.

За визначенням п.3-1 ч.1 ст.1 названого закону органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

Територіальним органом ДФС України у Харківській області є ГУ ДФС у Харківській області, а Східне управління є лише структурним підрозділом ГУ ДФС у Харківській області.

Таким чином, Східне управління ГУ ДФС у Харківській області не має правового статусу територіального органу ДФС України.

Отже, оскаржене рішення було винесено поза межами владної управлінської компетенції Східного управління.

Продовжуючи розгляд справи, суд відзначає, що за правилом абз.1 ч.5 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Обставини реальної оплати заявником повної суми Єдиного соціального внеску підтверджуються фактом проведення відповідачем обліку операції з переміщення раніше перерахованих ФОП коштів на інший рахунок (яка відображена у картці особового рахунку) без залучення будь-яких інших суб"єктів права, тобто у межах системи органів ДФС України.

Окрім того, обставини реальної оплати заявником повної суми Єдиного соціального внеску підтверджуються також і фактом відсутності у тексті оскарженого рішення суми недоїмки.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання про помилкову кваліфікацію відповідачем факту перерахування ФОП коштів в оплату Єдиного соціального внеску на інший рахунок, але у межах системи органів ДФС України, як недоплату (недоїмку, заниження зобов"язання).

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання, що міра юридичної відповідальності у даному конкретному випадку обрана владним суб`єктом не вірно, накладене покарання не узгоджується з обставинами фактичної дійсності.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) проти Вірменії"), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України при винесенні оскарженого рішення.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі справляня Єдиного соціального внеску знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення позову.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 6-9, 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Східного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 20.02.2019р.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Східного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (місце знаходження - м.Харків, вул.Пушкінська,46, код ЄДРПОУ - 39599198) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768, 40 грн.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що судове рішення у повному обсязі виготовлено у порядку ч.3 ст.243 КАС України 05.06.2019 року.

Суддя О.В. Старосєльцева