Справа № 754/11732/18
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/29/19
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

секретаря судового засідання - Раєвського П.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції в м.Києві старшого лейтенанта Коробки І.Ю., про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтований тим, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №660604, складеного без складання протоколу про адміністративне правопорушення, інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві ст. лейтенантом Коробко І. Ю. , 22.08.2018 року об 11 год. 40 хв. в м. Києві по просп. Маяковського, 5, позивач керуючи транспортним засобом марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух тротуаром, чим порушив не встановлений постановою пункт Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. Позивач не згоден із вищевказаною постановою, вважає її незаконною, необгрунтованою та такою, що порушує його права і не відповідає фактичним обставинам справи. Окрім того, відповідач грубо порушив права позивача, передбачені ст. 59 Конституції. А також фізично завадив зробити про це відповідний напис у самій постанові. Під час винесення постанови відповідачем було порушено норми ст.ст. 222, 251, 258, 276 КУпАП, оскільки позивач був позбавлений можливості дачі пояснень, права на юридичну допомогу та надання доказів своєї невинуватості. Крім того, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов, в якому зазначено, що викладені в позовній заяві твердження позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, доказами на підтвердження факту розгляду справи відповідачем та ознайомлення позивача з правами є відеозапис здійснений за допомогою технічного засобу, що має функції фото і кінозйомки, який був закріплений на форменому одязі інспектора поліції.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, виходячи наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено судом, 22.08.2018 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом Коробка І.Ю. винесено постанову серії НК №660604 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 22.08.2018 року о 11 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по пр. Маяковського, 5 тротуаром.

У позовній заяві позивач посилається на те, що інспектор здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу позивача всупереч нормам ст. 276 КУпАП, та посилається на те, що вказаній нормі КУпАП, Конституційним Судом України надано офіційне тлумачення в рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 та на те, що інспектором не було складено протокол всупереч нормам ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Однак, зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

До того ж, відповідно до тексту постанови Верховного Суду від 14.02.2018 року, у справі № 536/583/17 вказано, що процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає вищезазначена Інструкція № 1395.

Відповідно до, пункту 2 розділу 3 інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції країни від 10.11.2015 року за № 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена за ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на особами на місці вчинення правопорушення визначені ст. 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до ст. 276 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч. 1 та ч. 2 даної статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху

З огляду на вище викладене, вбачається, що не складення протоколу про адміністративне правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП покладено на органи Національної поліції.

Позивач у позовній заяві стверджує, що йому не були роз`яснені права, які передбачені ст. 268 КУпАП, однак жодних доказів, які б підтвердили дану обставину суду не надав.

Також позивач стверджує, що йому було відмовлено в праві користуватись правовою допомогою, що на думку позивача підтверджує незаконність винесення постанови, що підтверджується відеозаписом.

Крім цього позивач вказує на те, що йому було відмовлено в праві надати письмові пояснення, однак вказані недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, слід зауважити, що відповідно до діючого законодавства посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Так, в судовому засіданні позивачем надана довідка директора ТОВ «БУДМОНТАЖСЕРВІС І» від 22.01.2019 року, відповідно до якої вбачається, що ТОВ «БУДМОНТАЖСЕРВІС І» на підставі Договору підряду №103/6 є генеральним підрядником на здійснення капітального ремонту по об`єкту: «Капітальний ремонт благоустрою парку з водними об`єктами вздовж просп. Г. Ватутіна між просп. В. Маяковського та вул. О. де Бальзака в Деснянському районі м. Києва» від 21.06. 2018 року. 22.08.2018 року ОСОБА_1 перебував на будівельному об`єкті «Капітальний ремонт благоустрою парку з водними об`єктами вздовж просп. Г. Ватутіна між просп. В. Маяковського та вул. О. де Бальзака в Деснянському районі м. Києва» за адресою: м. Києві по проспекту Маяковського, 5, в зв`язку з службовою необхідністю. Під час виконання будівельно-монтажних робіт в`їзд/виїзд на будівельний майданчик здійснювався з проспекту Володимира Маяковського, за зупинкою громадського транспорту, неподалік будинку №5.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

П. 11.13. ПДР України передбачено заборону руху транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил.

Відповідно до пунктів 26.1, 26.2та 26.3 ПДР України пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху. У житловій зоні забороняється: транзитний рух транспортних засобів; стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів; стоянка з працюючим двигуном; навчальна їзда; рух вантажних автомобілів, тракторів, самохідних машин і механізмів (крім тих, що обслуговують об`єкти і громадян, виконують технологічні роботи або належать громадянам, що проживають у цій зоні). У пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю» якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Виходячи з наведених норм законодавства та вищезазначених пояснень позивача, вбачається, що він рухався по пр. Маяковського, 5 в м. Києві по тротуару за відсутності іншого під`їзду для виконання будівельно-монтажних робіт.

При цьому, відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України, не доведено факт наявності іншого під`їзду до вказаної зони.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень належним чином не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, та відповідно не довів наявність у діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення та порушення п. 11.13. ПДР України.

Відповідно до п.п.2,3 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 86, 205, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, ст.ст. 22, ст. 122 ч.2, ст. 247, ст.251, ст.ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції в м.Києві старшого лейтенанта Коробки І.Ю., про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК №660604 від 22.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного штрафу в розмірі 255,00 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 04.06.2019 року.

Суддя: Н.Г. Таран