Справа № 804/263/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа №804/263/16

касаційне провадження №К/9901/26708/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 (головуючий суддя - Олійник В.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 (головуючий суддя - Добродняк І.Ю., судді: Бишевська Н.А., Семененко Я.В.) у справі №804/263/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому просила визнати протиправними дії щодо проведення фактичних перевірок позивача, за результатами яких складені акти №0245/04/36/2100/ від 16.11.2015 та №1259/04-61-21-0/ від 20.11.2015; скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.11.2015 №, яким за порушення статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на підставі статті 17 цього Закону до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу на суму 10 000 грн.; від 30.11.2015 №, яким за порушення статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на підставі статті 17 цього Закону до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу на суму 6 800 грн.; від 30.11.2015 №, яким за порушення статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на підставі абз. 10 статті 17 цього Закону до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу на суму 10 000 грн.; від 02.12.2015 №, яким за порушення підприємцем статті15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на підставі абз. 5 статті 17 цього Закону до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу на суму на суму 17 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що порушення процедури проведення перевірки нівелює наслідки такої.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судами попередніх інстанцій у межах спірних правовідносин встановлено, що контролюючим органом проведено фактичні перевірки позивача з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами за адресами провадження Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . підприємницької діяльності: АДРЕСА_1 (торговий павільйон) та АДРЕСА_2 (кіоск), за результатами яких складені акти №0245/04/36/2100/ від 16.11.2015 та №1259/04-61-21-0/ від 20.11.2015. Перевірками встановлено порушення позивачем вимог законодавства у сфері оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а саме: статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів); статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (продаж тютюнових виробів поштучно); статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (реалізація алкогольних напоїв за цінами нижчими від мінімально-роздрібних цін на алкогольні напої); статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (зберігання та реалізація алкогольних виробів (пиво) без наявності відповідної ліцензії). На підставі актів перевірки та встановлених порушень контролюючим органом прийняті оспорювані у даній справі податкові повідомлення-рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходили з доведеності контролюючим органом дотримання процедури проведення фактичної перевірки та допущених позивачем порушень вимог законодавства.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій просить Верховний Суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій при наданні правової оцінки встановленим у ході перевірок порушенням вимог законодавства у сфері оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами неповно з`ясовані обставини справи, зокрема, суди не врахували, що позивач здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, які не перевищують максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів; продаж тютюнових виробів поштучно є адмінправопорушенням, відповідальність за яке передбачена статтею 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовується до працівника підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування; у позивача наявна ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, у зв`язку з чим реалізація алкогольних напоїв у господарській одиниці суб`єкта господарювання є законною; при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 24.11.2015 № , контролюючий орган не проводив будь-якого дослідження вартості отриманої партії товару (коньяку JATONE» 0,5 л., 40% об., 5 зір.), а застосував до позивача мінімально встановлену нормою санкцію в розмірі 10 000 грн.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

За змістом пункту 80.1., підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що перевірки проведені на підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 569 від 05.11.2015 та наказу №307 від 18.11.2015. До наказу № 569 від 05.11.2015 контролюючим органом видані направлення на перевірку №№ 1270, 1271 від 05.11.2015, які разом з наказом, згідно відповідної відмітки та підпису, отримані продавцем ОСОБА_2 . Крім того, відповідно до наказу від 18.11.2015 та на підставі направлень №000196 від 18.11.2015, №00097 від 18.11.2015 ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена фактична перевірка суб`єкта господарювання - Фізичної особи-підприємця Кушнір Н.І. за адресою: АДРЕСА_2 , кіоск, за результатами якої складено акт № 1259/04-61-21-0/ від 20.11.2015. При цьому матеріали справи містять акт відмови від підпису у направленнях на перевірку від 19.11.2015, в якому зафіксовано, що після ознайомлення з направленнями на перевірку від 18.11.2015 №№ 000196, 000197 та наказом № 307 від 18.11.2015 підприємець та реалізатор в кіоску відмовились від підписання направлень на перевірку (а. с.41), а також акт відмови від підписання акту перевірки від 20.11.2015, в якому зафіксовано, що підприємець ОСОБА_1 та реалізатор в кіоску ОСОБА_3 відмовились від підписання акту фактичної перевірки від 20.11.2015 (а. с.38). Як зазначено в акті перевірки №1259/04-61-21-0/ від 20.11.2015, проведення перевірки відбулось у присутності реалізатора ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 .

Наведене свідчить про те, що допуск до перевірки, як і сама перевірка фактично відбулись.

Між тим, колегія суддів зазначає, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема фактичної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Таким чином, оскільки допуск до проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відбувся, а контролюючим органом фактично реалізовано свою компетенцію на проведення таких перевірок та оформлення їх результатів, то дії контролюючого органу щодо призначення та проведення розглядуваних перевірок не є такими, що порушують права позивача.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій контролюючого органу щодо проведення фактичних перевірок позивача, за результатами яких складені акти №0245/04/36/2100/ від 16.11.2015 та №1259/04-61-21-0/ від 20.11.2015 є обґрунтованими.

Щодо встановлених у ході проведених перевірок порушень, Верховний Суд виходить з наступного.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що позивачем в порушення вимог статті 18 Закону від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 № 957 реалізовано у господарській одиниці суб`єкта господарювання за адресою: АДРЕСА_1 (торговий павільйон) алкогольні напої за цінами нижчими від мінімально-роздрібних цін на алкогольні напої, а саме: 05.11.2015 реалізовано коньяк «JATONE» 0,5 л, 40 % об., 5 зірочок за ціною - 93,65 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи розрахунковою квитанцією від 05.11.2015 ААБУ №416918.

Частиною десятою статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з Додатком.

При цьому згідно пункту 1 Приміток, наведених у вказаному Додатку, «Мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів… коньяку (бренді) п`ять зірочок… в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків».

Так, з вказаного Додатку вбачається, що мінімальна роздрібна ціна, що застосовується з 1 вересня 2015 року за 1 літр коньяку (бренді) п`ять зірочок становить 470 грн. Відповідно мінімальна роздрібна ціна, що застосовується з 1 вересня 2015 року за 0,5 літр коньяку (бренді) п`ять зірочок має становити 235 грн.

Між тим, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, у господарській одиниці суб`єкта господарювання 05.11.2015 реалізовано пляшку коньяку «JATONE» 0,5 л, 5 зірочок за ціною 93,65 грн., тобто за ціною нижчою від мінімально-роздрібних цін на алкогольні напої встановленою постановою Уряду. Позивачем факт реалізації пляшки коньяку за ціною 93,65 грн. не заперечується.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

З огляду на те, що позивачем не було подано на вимогу контролюючого органу документів в підтвердження вартості отриманої партії товару, відповідачем правомірно застосовано до позивача відповідальність у вигляді штрафу виходячи з мінімально встановленої нормою санкції в розмірі 10 000 грн. Відтак, податкове повідомлення-рішення від 24.11.2015 № є правомірним та скасуванню не підлягає.

Також у ході проведених перевірок встановлено, що суб`єктом господарювання на порушення вимог пункту 8 частини 1 статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» здійснено продаж тютюнових виробів поштучно, а саме: 1 цигарки «Парламент» синій за ціною - 2 грн., що підтверджується копією розрахункової квитанції від 05.11.2015 ААБУ № 416919. Факт реалізації (продажу) тютюнових виробів поштучно позивачем не заперечується, однак на переконання скаржника, відповідальність за таке порушення має наставати на підставі частини другої статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а не на підставі Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар).

Верховний Суд зазначає, що Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є спеціальним законом для суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність, зокрема, у сфері оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Відповідно до абз. 9 частини другої статті 17 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: порушення вимог статті 15 3 цього Закону - 6800 гривень.

Отже, з огляду на те, що позивачем не спростовано факт порушення ним, як суб`єктом господарювання, вимог пункту 8 частини першої статі 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про наявність правових підстав для застосування до підприємця фінансових санкцій у сумі 6 800 грн.

Судом апеляційної інстанції обґрунтовано відхилені доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на те, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною нормою, є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування, тобто фізична особа, в той час як відповідальність у вигляді штрафу, передбачена частиною другою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», встановлена за порушення вимог даного Закону суб`єктами господарювання, в тому числі, фізичними особами-підприємцями.

Також перевіркою встановлено, що в порушення вимог статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у господарській одиниці суб`єкта господарювання здійснена реалізація (роздрібна торгівля) тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, зокрема, реалізовано пачку цигарок «Честерфілд» бронзовий за ціною 21,00 грн., ціна на пачці - 19,50 грн., що підтверджується копією розрахункової квитанції від 05.11.2015 ААБУ № 416916.

Відповідно до статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.

Положеннями частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачена відповідальність, у частині застосування фінансових санкцій у вигляді штрафів (100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10 000 грн.) у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін, збільшеними на суми акцизного податку.

Згідно з підпунктом 14.1.106 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) максимальні роздрібні ціни - це ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни. Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.4, 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, у наведеній редакції, акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції); підакцизні товари (продукція) - це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків (підпункт 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відтак, у 2015 році розмір ставки акцизного податку складав 5% від вартості (з податком на додану вартість).

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм випливає, що оскільки товар, що перебував на реалізації у господарській одиниці позивача, є підакцизним товаром, при його реалізації в роздріб в ціну товару повинен включатися акцизний податок, який є непрямим податком відповідно до підпункту 14.1.4 Податкового кодексу України, у розмірі 5% реалізованого (відпущеного товару) (підпункт 215.3.10 Податкового кодексу України), який розраховується з вартості тютюнових виробів, що не перевищує їх максимальну роздрібну ціну, встановлену виробником (імпортером), яка зазначена на пачці.

У справі, що розглядається, суди встановили, що максимальна роздрібна ціна на товар (пачка цигарок «Честерфілд» бронзовий) була встановлена у розмірі 19,50 грн., тобто з урахуванням вимог пункту 29.1 статті 29 Податкового кодексу України, граничною роздрібною ціною реалізованих господарською одиницею позивача тютюнових виробів є 20,47 грн. (19,50 грн. + 0,97 грн.), тоді як контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки було встановлено факт реалізації позивачем цих цигарок за ціною 21 грн., що є порушенням суб`єктом господарювання максимальних роздрібних цін на підакцизні товари (у даному випадку тютюнові вироби). Вказаний факт позивачем не спростований.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.11.2015.

Також перевіркою встановлено, що у господарській одиниці позивача - кіоск по вул.Калинова, 37, м. Дніпропетровськ зберігались та реалізовувались алкогольні напої (пиво) без наявності відповідної ліцензії.

Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій. Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Позивачем не спростовується факт зберігання і реалізації пива, проте останній зазначає про наявність відповідної ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями строком дії з 11.08.2015 до 11.08.2016.

Судами встановлено, що позивачу видані наступні ліцензії: серії НОМЕР_1 строком дії з 11.08.2015 до 11.08.2016 - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, місце здійснення діяльності - АДРЕСА_1, павільйон; серія АЖ № НОМЕР_3 строком дії з 11.08.2015 до 11.08.2016 - на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, місце здійснення діяльності - АДРЕСА_1, павільйон; серія АЕ № НОМЕР_5 строком дії з 05.05.2015 до 05.05.2016 - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, місце здійснення діяльності - АДРЕСА_2, кіоск.

Разом з тим, позивачем не надано доказів наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями у господарській одиниці суб`єкта підприємництва - кіоску по АДРЕСА_2, власне у якому перевіряючими і було виявлено факт зберігання та реалізації алкогольних напоїв (пива).

Згідно статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відтак, застосування до суб`єкта господарювання штрафу у розмірі 17 000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями у господарській одиниці суб`єкта підприємництва - кіоску по вул. Калинова, 37 , м. Дніпропетровськ без відповідної ліцензії є обґрунтованим.

Висновки судів попередніх інстанцій доводами касаційної скарги не спростовані. Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Така не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 у справі №804/263/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк