Справа № 640/18230/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Білана А. М., представників відповідача Паланичка О. Л., Шостака Н. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення та дата складання повного тексту не зазначені) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Провент» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Компанія Провент» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасувати рішення від 29 жовтня 2018 року № UA100010/2018/000034/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2018/00275.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при поданні митної декларації 29.10.2018 р. подані документи не містили інформацію про складові митної вартості товару в частині транспортування. У відповідності до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 23.05.2012 р. № 599 (далі - Наказ № 599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

У відповідь на пропозицію надати додаткові документи, позивач, за твердженням апелянта, повідомив про неможливість подання додаткових документів, а також не подав заявку на перевезення (згідно договору про транспортно-експедиційне обслуговування від 16.01.2017 р. № 1 п. 1.3). Крім того, позивачем була подана декларація країни відправлення без перекладу.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 27.03.2019 р. за вх. № 11450, в якому позивач зазначає, що одночасно з ВМД ним було подано наступний перелік документів:

- зовнішньоекономічний контракт (з виробником товару) № 0132018 від 01.03.2018 р.;

- прейскурант (прайс-лист) виробника;

- рахунок-фактуру (інвойс) 18SLT0615 від 15.06.2018 р.;

- сертифікат якості;

- платіжне доручення в іноземній валюті № 8 від 30.07.2018 р.;

- платіжне доручення в іноземній валюті № 7 від 04.07.2018 р.;

- сертифікат про походження товару форми А № G90025 від 17.09.2018 р.;

- лист № 2910-1 від 29.10.2018 року;

- пакувальний лист;

- договір про транспортно - експедиторське обслуговування № 1601-1 від 16.01.2017 р.;

- коносамент № SHG49759 від 16.09.2018 р.;

- довідка про транспортні витрати № 216153 від 26.10.2018 р.;

- автотранспортна накладна (CMR) № 0772 від 28.10.2018 р.;

- автотранспортна накладна (CMR) № 6553 від 28.10.2018 р.;

- договір про надання послуг № 07/02-17 від 07.02.2017 р.

В подальшому, на пропозицію відповідача, позивачем були додатково надані наступні документи:

- експортна декларація № 03058177;

- рахунок - фактура № LS-4155452 від 26.10.2018 р.;

- договір про організацію перевезень автомобільним транспортом № 1533 від 25.07.2016 р.

У відзиві позивач зазначає, що документи у вигляді договору про транспортно-експедиторське обслуговування, коносамента, довідки про транспортні витрати та рахунку-фактури давали змогу встановити та підтвердити витрати на транспортування товару у розмірі 82650, 00 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо ненадання додаткових документів у відповідь на лист відповідача від 29.10.2018 р. № 2910-1 позивач зазначив, що ним в дійсності були надані документи, але не всі, а лише ті, які могли підтверджувати дійсні витрати на транспортування.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 01.03.2018 р. між SICHUAN SHULI MOTOR CO., LTD (продавець) та позивачем (покупець) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № 01032018, згідно умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець - придбати та оплатити електричні двигуни (товар) відповідно до специфікацій, які є невід`ємною частиною договору (порт Шанхай Китай) (а. с. 32 - 36).

На виконання умов вказаного контракту продавцем був поставлений товар (електричні двигуни змінного струму багатофазні) в кількості 867 одиниць загальною вартістю 52158, 24 доларів США за специфікацією від 15.06.2018 р. № 2 (а. с. 39) та рахунком-фактурою (інвойсом) від 15.06.2018 р. № 18SLT0615 (а. с. 40).

29.10.2018 р. позивачем в порядку електронного декларування було подано до Київської міської митниці ДФС митну декларацію № UA100010/2018/154074 з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару.

Кількість товару, асортимент, країна виробництва, торговельна марка, виробник, кількість місць, спосіб та умови поставки відповідачем у апеляційній скарзі не заперечуються, тому не є предметом дослідження судом апеляційної інстанції.

Одночасно з вказаною вище МД декларантом було подано до відповідача перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 статті 53 Митного кодексу України:

- зовнішньоекономічний контракт (з виробником товару) від 01 березня 2018 року № 01032018;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 15 червня 2018 року б/н;

- специфікація від 15 червня 2018 року № 2;

- рахунок-фактура (інвойс) від 15 червня 2018 року № 18SLT0615;

- сертифікат якості від 15 червня 2018 року;

- платіжні доручення в іноземній валюті від 30 липня 2018 року № 8 та від 04 липня 2018 року № 7;

- сертифікат про походження товару від 17 вересня 20189 року форми А № G90025;

- пакувальний лист від 15 червня 2018 року б/н;

- договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 16 січня 2017 року № 1601-1;

- коносамент від 16 червня 2018 року № SHG49759;

- довідка про транспортні витрати від 26 жовтня 2018 року № 216153;

- автотранспортна накладна (CMR)від 28 жовтня 2018 року № 0772 та № 6553;

- договір про надання послуг митного брокера від 07 лютого 2017 року № 07/02-17.

За наслідками опрацювання наданих документів Київська міська митниця ДФС прийшла до висновку, що документи подані для визначення митної вартості товару відповідно до положень статті 53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та правил її заповнення» визначено перелік документів, які подаються при заповненні графи 20 декларації митної вартості товарів.

До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відповідно до встановленого рахунку-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Тому митний орган запропонував декларанту позивача надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару шляхом надсилання електронного повідомлення від 29 жовтня 2018 року:

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- виписку з бухгалтерської документації;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини;

- інші документи за бажанням декларанта.

Позивач листом від 29 жовтня 2018 року № 2910-1 надав документи щодо експедиційних послуг (транспортування) та особи, яка здійснювала перевезення вантажу, а також повідомив митний орган про те, що ним було надано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, передбачені ч. 2 статті 53 МК України.

За наслідками опрацювання додатково наданих ТОВ «Компанія Провент» документів, на виконання вимог п. 6 статті 54 МК України, Київською міською митницею ДФС було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100010/2018/00275.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 29.10.2018 р. № UA100010/2018/000034/2.

Зокрема, відповідно до рішення № UA100010/2018/000034/2 митна вартість товарів визначена із застосуванням резервного методу

В подальшому відповідачем надано згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом в повному обсязі, та щодо надання протягом 80 днів з дня випуску товарів відповідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч. 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. (ч. 2 ст. 52 МК України).

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до ч. 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно ч. 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У відповідності до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 29 жовтня 2018 року (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) вбачається, що на момент митного оформлення не надано документи, що підтверджують складові митної вартості в частині транспортування, що слугувало підставою для початку процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, разом з МД від 29 жовтня 2018 року № UA100010/2018/154074 декларантом було подано до відповідача довідку про транспортні витрати від 26 жовтня 2018 року № 216153, автотранспортні накладні (CMR) від 28 жовтня 2018 року № 0772 та № 6553; договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 16 січня 2017 року № 1601-1; коносамент від 16 червня 2018 року № SHG49759.

Вказані документи дають можливість встановити вартість транспортування товарів у загальному розмірі 82650, 00 грн. за маршрутом Shanghai (China) - Odessa ( Ukraine ), що свідчить про необґрунтованість доводів апелянта в цій частині.

Крім того, колегією суддів встановлено, що підставою для визначення дійсної митної вартості товару були митні декларації: від 09.09.2018 р. № UA500200/2018/007879, від 04.08.2018 р. № UA500060/2018/024098, від 11.09.2018 р. № UA125270/2018/864954, від 11.09.2018 р. № UA100080/2018/259763, від 11.09.2018 р. UA100080/2018/259764.

16.05.2019 р. судом апеляційної інстанції було витребувано від відповідача вказані декларації.

На вимогу суду апелянтом надано декларації: від 04.08.2018 р. № UA500060/2018/024098, від 11.09.2018 р. № UA125270/2018/864954, від 11.09.2018 р. № UA100080/2018/259763, від 11.09.2018 р. UA100080/2018/259764 (а. с. 209 - 216).

Під час дослідження вказаних доказів, колегією суддів встановлено, що декларації від 11.09.2018 р. № UA100080/2018/259763 та від 11.09.2018 р. UA100080/2018/259764 стосуються товарів, які були поставлені з Німеччини за умовами поставки FCA Sarstedt, що не є подібним зі спірною поставкою.

Аналогічно, товар за декларацією від 11.09.2018 р. № UA125270/2018/864954 поставлено з Італії на умовах поставки EXW Bologna.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмінність шляху прямування товару та умов поставки має прямий вплив на митну вартість товарів, а тому колегія суддів відхиляє вказані докази в якості підстав вважати скориговану вартість товару правомірною.

Щодо коригування митної вартості товару на підставі декларації від 09.09.2018 р. № UA500200/2018/007879 колегією суддів встановлено, що така поставка має подібний шлях прямування та подібні умови поставки, навіть за умови оплати фрахту продавцем (CFR Одеса).

В той же час, така декларація не містить розпізнавальних особливостей електричних двигунів, що поставлялися, а також відомостей щодо торгівельної марки та виробника товару.

Вказане позбавляє колегією суддів можливості встановити правомірність прирівняння відповідачем вартості товару за зазначеною декларацією до дійсної вартості товару, отриманого позивачем.

В сукупності з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю, зокрема в частині доводів відповідача про відсутність заявок на перевезення товару та подання певних документів мовою оригіналу, оскільки ці доводи не спростовують відсутність сумнівів у розмірі понесених позивачем витрат на транспортування.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Провент» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 30.05.2019 р.)