Справа № 460/2877/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3720/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Нікольченко Б.Б.

представника позивача ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року (ухвалене головуючим - суддею Недашківська К.М. о 14 год. 51 хв. у м. Рівне, повний текст судового рішення складено 18 лютого 2019 року) у справі № 460/2877/18 за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 29.10.2018 № РВ345/958/000406/МГ-ФС, відповідно до якої на позивача накладено штраф в розмірі 148920 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови, висновки про порушення позивачем вимог трудового законодавства зроблені відповідачем на підставі припущень та довільного трактування вимог законодавства України.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими особами від 29.10.2018 № РВ345/958/000406/МГ-ФС.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду справи судом встановлено відсутність порушень з боку позивача вимог частин 1, 2 статті 107 Кодексу законів про працю України ( далі - КЗпП України), у зв`язку з чим спірна постанова є протиправною та належить до скасування.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що під час інспекційного відвідування їм не було надано штатного розпису позивача, з якого можна було б побачити розмір посадових окладів працівників. Також зазначають, що їм не було надано розшифровки складових нарахування заробітної плати працівникам з січня по серпень 2018 року та заяв працівників щодо компенсації їм дня відпочинку за відпрацьований час у святковий день.

Позивач скористався своїм правом і подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що жодних зауважень щодо повноти або несвоєчасності подання ним документів ведення яких передбачено законодавством про працю, інспектором висловлено не було, акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектором складено не було. У зв`язку з цим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що інспектором праці Управління Держпраці у Рівненській області Удовиченком В.Г., на підставі наказу № 1011 від 26.09.2018 та направлення № 890-н/09-27 від 26.09.2018 (а.с.88-89), в період з 27.09.2018 по 28.09.2018 проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Сергія Івановича, який здійснює діяльність у ресторані «Нью Йорк Стріт Піца » АДРЕСА_1 .

За результатами інспекційного відвідування складений Акт № РВ345/958/АВ від 28.09.2018 (далі - Акт інспекційного відвідування) (а.с. 50-54), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

1) частин першої та другої статті 107 КЗпП України, оскільки підприємець не проводить оплату за роботу оплату за роботу у святкові та неробочі дні у подвійному розмірі. Так, згідно табелів обліку робочого часу за січень 2018 року працівники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в святковий день 01.01.2018 (Новий Рік) відпрацювали по 8 годин, за березень 2018 року працівник ОСОБА_5 , в святковий день 08.03.2018 (Міжнародний жіночий день) відпрацювала 8 год. За травень 2018 року працівник ОСОБА_7 в святковий день 01.05.2018 (День праці), 09.05.2018 (День перемоги) відпрацювала по 8 годин, та ОСОБА_8 відпрацював 09.05.2018 (День Перемоги) 7 годин, працівник ОСОБА_6 відпрацював в святковий день 27 травня (Трійця) 8 годин, за червень 2018 року працівники ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в святковий день 28 червня (День Конституції України) відпрацювали по 8 год., за серпень 2018 року працівники ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ОСОБА_9 , в святковий день 24 серпня (День Незалежності України) відпрацювали по 8 год. Відповідно до відомостей нарахування заробітної плати працівникам за січень - серпень 2018 року оплата праці працівникам ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 в подвійному розмірі не проводилась;

2) порушення статті 29 КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , які затверджені 02.01.2017, відповідно до яких працівники працюють в дві зміни: перша зміна з 10 год. до 19 год., обідня перерва з 14 год до 15 код., друга зміна з 13 год. до 22 год., обідня перерва з 18 год до 19 год. За правилами внутрішнього трудового розпорядку працівники не ознайомлені.

За результатами перевірки 28.09.2018 Управлінням Держпраці у Рівненській області сформований Припис про усунення виявлених порушень № РВ2345/958/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_3 у строк до 09.10.2018 усунути порушення, виявлені під час інспекційного відвідування.

На підставі висновків Акта інспекційного відвідування Управлінням Держпраці в Рівненській області прийнято постанову за № РВ345/958/000406/МГ-ФС, згідно з якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф в розмірі 148920 грн. (а.с.48).

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 43 Конституції України гарантується, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

За приписами статті 107 КЗпП України, робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Згідно ст. 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Так в ході інспекційного відвідування відповідачем на підставі відомостей про нарахування та виплати заробітної плати і табелів обліку робочого часу виявлено згадані вище порушення (а.с. 107-121).

Разом з цим, як зазначив суд першої інстанції, відповідачем не взято до уваги, що зазначені документи не містять у собі всіх складових нарахованої заробітної плати працівників, а тому не можуть бути підтвердженням не здійснення оплати роботи працівників у святкові та неробочі дні.

До матеріалів справи позивачем долучені розшифровки складових нарахування заробітної плати за період, що перевірявся, з яких слідує, що підприємцем здійснювалась доплата працівникам за святкові дні (а. с.130-137).

Так на основі табелю робочого часу за січень 2018 року працівниками ФОП ОСОБА_3 було відпрацьовано 168 годин кожним працівником згідно норми робочого часу, серед них у святковий день відпрацьовано ОСОБА_5 . ОСОБА_6 по 8 год. Була здійснена оплата понад посадовий оклад згідно штатного розпису за відпрацьовані години у розмірі одинарної годинної ставки зверх окладу в межах місячної норми. Крім того, була здійснена доплата до забезпечення до мінімальної заробітної плати, що становить 3723 грн, як соціальна гарантія для працівника.

У березні 2018 року на основі табелю робочого часу працівниками ФОП ОСОБА_3 було відпрацьовано 167 годин кожним працівником згідно норми робочого часу, серед них у святковий день відпрацьовано ОСОБА_5 . 8 годин. Була здійснена оплата понад посадовий оклад згідно штатного розпису за відпрацьовані години, у розмірі одинарної годинної ставки зверх окладу в межах місячної норми. Крім того, була здійснена доплата до забезпечення до мінімальної заробітної плати, що становить 3723 грн, як соціальна гарантія для працівника.

На основі табелю робочого часу за травень 2018 року працівниками ФОП ОСОБА_3 було відпрацьовано 159 годин кожним працівником згідно норми робочого часу, серед них у святковий день відпрацьовано ОСОБА_5 - 16 годин, ОСОБА_10 - 8 годин, ОСОБА_11 - 8 год. Здійснена оплата понад посадовий оклад згідно штатного розпису за відпрацьовані години, у розмірі одинарної годинної ставки зверх окладу в межах місячної норми та доплата до забезпечення до мінімальної заробітної плати, що становить 3723 грн, як соціальна гарантія для працівника.

На основі табелю робочого часу за червень 2018 року працівниками підприємця відпрацьовано 159 годин кодним. У святковий день відпрацьовано ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 по 8 годин. За серпень 2018 року працівниками позивача відпрацьовано 175 годин кожним, серед них у святковий день відпрацьовано ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 по 8 годин. Аналогічно була здійснена оплата понад посадовий оклад за відпрацьовані години у святкові дні та доплата до забезпечення до мінімальної заробітної плати (а.с.69-76, 107-137).

Крім цього, працівники писали заяви про надання їм компенсаційних днів за роботу у святкові дні, що і передбачено статтею 107 КЗпП України (а.с. 95-98).

Відтак на переконання колегії суддів позивачем належним чином, а саме доданими вище документами, спростовано висновок відповідача про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог КЗпП України.

Щодо доводів апелянта на те, що позивачем не надано штатного розпису та розшифровки складових нарахування заробітної плати працівникам під час перевірки то слід зазначити наступне.

Процедура проведення інспекційного відвідування на момент його проведення була визначена Порядком здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №2 95 від 26.04.2017 (далі - Порядок № 295).

Підпунктом 2 п. 11 Порядку № 295 визначено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право зокрема ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги.

Пунктом 12 Порядку № 295 передбачено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

При цьому, п. 16 Порядку № 295 визначено, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Разом з цим колегія суддів встановила, що жодних зауважень щодо неповноти або несвоєчасності подання позивачем документів ведення яких передбачено законодавством про працю, інспектором висловлено не було і такого не зазначено в акті перевірки. Крім цього згідно наведеного вище акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектором також складено не було, що в свою чергу спростовує доводи апелянта щодо не надання штатного розпису та розшифровки складових нарахування заробітної плати працівникам під час перевірки.

З огляду на встановлене колегія суддів вважає обгрунтованим висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими особами від 29.10.2018 № РВ345/958/000406/МГ-ФС.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року у справі № 460/2877/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 04 червня 2019 року