Справа № 620/3657/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3657/18 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді Лічевецького І.О., суддів Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування пункту 43 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2018 р. № 703 «Про результати службового розслідування по фактам незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами», відповідно до якого позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі 6 718 683 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що командиром військової частини не було призначено розслідування для встановлення причини виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Позивач також стверджував, що висновок, викладений в аудиторському звіті, не є обов`язковим для виконання підконтрольним суб`єктом. ОСОБА_1 вказував на те, що повна матеріальна відповідальність настає лише у випадку навмисних дій військовослужбовця, а оскаржуваний наказ не містить висновків про те, умисно чи з необережності була заподіяна шкода.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, відповідач стверджує, що службовим розслідуванням та аудитом Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_1 були встановлені систематичні порушення з боку посадових осіб вимог нормативно-правових актів, внаслідок чого допущено незаконне списання паливно-мастильних матеріалів.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за перекручування звітних даних, що відповідає вимогам Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.

Насамкінець, скаржник акцентує увагу на тому, що порушення встановленого пунктом 17 названого Положення строку проведення службового розслідування, не є підставою для скасування оспорюваного наказу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на законності та обгрунтованості судового рішення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 56 від 06.08.2015 р., майор ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді командира групи матеріального забезпечення військової частини.

У період з 19 лютого 2018 р. по 26 квітня 2018 р. Північно-східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Міністерства оборони України проведено аудит відповідності діяльності служби паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 за період з 06.05.2015 по 28.02.2018, про що складено довідку від 26.04.2018.

Згідно цієї довідки в ході аудиту зокрема, встановлено що у групі матеріального забезпечення було допущено безпідставне списання, яке не підтверджене дорожніми листами, пального АБ в кількості 89 959 л. та ДП в кількості 165 322 л. на загальну суму 6 727 265 грн.

Стосовно відсутніх дорожніх листів майор ОСОБА_1 надав пояснення, що всі дорожні листи здані в повному обсязі, більше дорожніх листів немає.

Враховуючи наведене, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2018 р. № 1194 «Про призначення службового розслідування» призначено додаткове службове розслідування по факту незаконного списання паливно-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами.

Результати розслідування оформлено актом, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 .

За даними названого акту на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від26.04.2018 р. № 244 раніше проводилось службове розслідування за фактом нестачі автомобільного бензину та дизельного пального на загальну суму 20 227 067 грн. за результатом якого військовослужбовців притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, яка виникла внаслідок незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів, що не підтверджене первинними документами.

Так, наказом № 342 від 30.05.2018 р. ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності.
Під час проведення поточного розслідування встановлено наступне.

Аудитом Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту у період з 19 лютого 2018 року по 26 квітня 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 були встановлені порушення вимог пункту 6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 17 від 12.01.2015 р., які виявилися в тому, що дорожні (робочі) листи до донесення про наявність та рух пального в обов`язковому порядку не додавались, та в порушення вимог п. 5.14.7 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 690 від 24 грудня 2010 р., що діяло до 02 листопада 2017 р., а також Інструкції з обліку військового майна № 440, що набрала чинності з 03 листопада 2017 р., щомісячні донесення Ф.24 командирами підрозділів не подавались, внаслідок чого було виявлено незаконне (безпідставне) списання паливно-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин - 219547 л та дизельне пальне - 549973 л, на загальну суму 20 227 067 грн.

Аудитом також було встановлено, що в порушення вимог Інструкції про порядок використання автомобільної техніки № 678, переважна кількість дорожніх (робочих) листів, попередньо виписаних до автомобільної, бронетанкової служб, не здавалась, але посадовими особами відповідних служб оформлялись нові дорожні листи.

Так, у групі матеріального забезпечення допущено безпідставне списання пального АБ в кількості 89959 л. та ДП в кількості 165 322 л. на загальну суму 6 727 265 грн.

Виходячи з наведеного, комісія запропонувала притягнути командира групи матеріального забезпечення майора ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі 6 727 265 грн.

Пунктом 43 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2018 р. № 703 «Про результати службового розслідування по фактам незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами» позивача, за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 58, 111, 112 ч. І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», ст.3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст.ст. 2, 5, 6, 15, 16 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, пункту 6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України та відповідно до п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі 6 718 683 грн.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV від 24 березня 1999 р. (надалі за текстом «Статут») на військовослужбовців покладено обов`язок зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відповідно до статті 16 цього Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 58 Статуту установлено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу); за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Згідно статті 111 Статуту командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.

Відповідно до статті 112 Статуту командир роти (корабля 4 рангу), серед іншого, зобов`язаний організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів (додаток 11 до цього Статуту).

За змістом статті 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 р. № 1075-XIV військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

№ 1225 від 4 серпня 2000 р. (надалі за текстом «Положення») визначено, що військові частини використовують закріплене за ними військове майно виключно за його цільовим та функціональним призначенням.

Згідно пункту 6 Положення облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності.

Пункт 11 Положення передбачає, що кількісний облік військового майна ведеться в натуральних показниках і відповідних одиницях виміру, а вартісний - в національній валюті України.

Пунктом 16 названого Положення установлено, що списання військового майна, закріпленого за військовими частинами, здійснюється у разі: набуття непридатного стану (за неможливості або економічної недоцільності його відновлення і використання); убутку в межах затверджених норм; втрати чи нестачі; використання на виробничі, господарські та експлуатаційні потреби в межах установлених норм, у тому числі на підготовку зброї (боєприпасів) до зберігання або застосування, виготовлення сумішей, проведення аналізу, виконання будівельних та будівельно-монтажних робіт; знесення будівель і споруд через недоцільність їх використання та з метою будівництва на їх місці нових об`єктів.

Відповідно до пункту 6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 17 від 12 січня 2015 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 січня 2015 р. за № 118/26563, у військовій частині пальне, яке використане підрозділами, списується за донесеннями про наявність та рух військового майна. Донесення складається на підставі записів у таких облікових документах: дорожніх листах - при використанні наземних транспортних засобів та плавучих засобів; польотних листах, стартових хронометражних журналах, формулярах двигунів, штурманських бортових журналах - при використанні літальних апаратів; робочих листах агрегатів, машинних журналах електричних агрегатів - при використанні стаціонарних та пересувних агрегатів (станцій), силових агрегатів радіорелейних (тропосферних) станцій та апаратних наземних вузлів зв`язку; у добових та вахтових (суднових) журналах - при використанні на кораблі (судні) пального, використаного електромеханічною частиною. До донесення в обов`язковому порядку додаються зазначені вище облікові документи.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затвердженим постановою Верховної ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» № 243/95-ВР від 23 червня 1995 р. (надалі за текстом «Положення про матеріальну відповідальність»).

Відповідно до пункту 2 Положення про матеріальну відповідальність відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Пунктом 10 Положення про матеріальну відповідальність передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Згідно пункту 16 Положення про матеріальну відповідальність розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Згідно пункту 17 Положення про матеріальну відповідальність командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Ухвалюючи рішення у справі, суд попередньої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного наказу з огляду на те, що ані в ході аудиту, ані під час проведення службового розслідування не було встановлено жодних фактичних обставин, які б свідчили про саме позивач вчинив розтрату паливно-мастильних матеріалів.

Колегія суддів підтримує правову позицію окружного адміністративного суду.

Пунктом 13 Положення про матеріальну відповідальність визначено вичерпний перелік підстав, за яких військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі заподіяної державі шкоди.

Водночас, жодної із цих обставин відповідачем встановлено не було.

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 вчинив перекручування звітних даних і обман держави в інших формах не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки такий висновок відсутній як у довідці аудиту відповідності діяльності служби паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2018 р., так і в акті службового розслідування.

Колегія суддів погоджується з твердженням військової частини про те, що саме по собі порушення встановленого пунктом 17 Положення про матеріальну відповідальність строку проведення службового розслідування, не є підставою для скасування оспорюваного наказу, оскільки за його змістом, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки) то розслідування взагалі може не проводитись.

Разом з тим, враховуючи що помилкові висновки окружного адміністративного суду не призвели до неправильного вирішення справи по суті, сова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 04 червня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук