Справа № 520/4503/19
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 р. № 520/4503/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в письмову провадженні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні № 58226212 за виконавчим листом №520/8568/18, виданим 16.01.2019 Харківським окружним адміністративним судом;

- зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити заходів відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому провадженні № 58226212 за виконавчим листом №520/8568/18, виданим 16 січня 2019 року Харківським окружним адміністративним судом, щодо забезпечення виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі № 520/8568/18 в частині донарахування і невиплати Ізюмським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, а саме: державної та додаткової пенсії за школу, заподіяну здоров`ю, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року на підставі рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року у справі №2-420/10 та рішення Харківського окружною адміністративного суду віл 18 червня 2018 року у справі № 820/3432/18, за період від січня 2014 року по 01 листопада 2018 року;

- зобов`язати відповідача відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України подати у 15-денний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі № 520/8568/18 залишається невиконаним, а державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мельник Г.О. не вжито передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання вказаного рішення, не упереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі не вчинені виконавчі дії. У зв`язку з чим, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином засобами телефонного зв`язку (телефонограмою). У позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що після закінчення строку на виконання рішення суду боржником в добровільному порядку, державним виконавцем перевірено наявність інформації від боржника про виконання рішення суду. Оскільки від боржника інформація щодо результатів виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2019 та рішення суду Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/8568/18, до державного виконавця не надійшла, державним виконавцем були вчинені дії у відповідності до статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", а саме направлена вимога та накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. У зв`язку із чим, просив у задоволенні позову відмовити. Крім того, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 по справі № 820/342/18 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано Ізюмське об`єднане управління пенсійного фонду України Харківської області (місцезнаходження - Харківська область, м. Ізюм, пр-т Незалежності, 2; ідентифікаційний код - 40387920 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N159, а саме: державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року на підставі Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року у справі №2-420/10 та Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі № 820/3432/18. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Вказане рішення суду 11.12.2018 набрало законної сили та Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист позивачу по справі № 520/4503/19.

Так, на виконання виконавчого листа по справі № 520/4503/19 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58226212.

Вказана постанова направлена боржнику - Ізюмському об`єднаному управлінню пенсійного фонду України Харківської області та 12.02.2019 вручена останньому, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

27 травня 2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено та направлено на адресу Ізюмського об`єднаного управління пенсійного фонду України Харківської області вимогу ВП № 58226212/В-10/5249, в якій вимагалось у термін до 07.06.2019 повідомити про виконання рішення суду та надати письмові докази виконання.

31 травня 2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника - Ізюмське об`єднане управління пенсійного фонду України Харківської області штраф у розмірі 5100,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як передбачено частиною 6 статті 26 цього Закону, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню. Зокрема, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Частиною 4 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, аналіз вказаних вище норм Закону України "Про виконавче провадження" дозволяє прийти до висновку, що невиконання боржником рішення без поважних причин у визначений строк є підставою для накладення на боржника штрафу.

Як вбачається із матеріалів справи на виконання вимог статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено та направлено на адресу Ізюмського об`єднаного управління пенсійного фонду України Харківської області вимогу ВП № 58226212/В-10/5249, в якій вимагалось у термін до 07.06.2019 повідомити про виконання рішення суду та надати письмові докази виконання, а також 31 травня 2019 року винесено постанову, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника - Ізюмське об`єднане управління пенсійного фонду України Харківської області штраф у розмірі 5100,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Суд звертає увагу на те, що позивач в позовній заяві просить визнати бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні № 58226212 за виконавчим листом №520/8568/18, виданим 16.01.2019 Харківським окружним адміністративним судом, однак судом встановлено, що відповідачем вчиняються дії, відповідно до вимог статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", а отже, суд приходить до висновку, про відсутність бездіяльності з боку відповідача.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Отже, аналізуючи вищенаведені норми Закону України "Про виконавче провадження", суд приходить до висновку, що не тільки державний виконавець наділений повноваженнями щодо контролю за виконанням рішення боржником, а і сторони зобов`язані повідомляти виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Доказів того, що позивач письмово повідомляв Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про те, що відповідачем лише частково виконано рішення суду по справі № 520/8568/18, як він зазначив у позовній заяві, до матеріалів справи не надано.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити заходів відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому провадженні № 58226212 за виконавчим листом №520/8568/18 також не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем вичиняються дії щодо примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні № 58226212 за виконавчим листом №520/8568/18.

Таким чином, суд вважає, що жодним чином в даному випадку не порушено права стягувача.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, 61002. код 34859512) про скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Чудних