Справа № 440/4008/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Кукоба О.О.

22 травня 2019 р.Справа № 440/4008/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

Встановила:

13.11.2018 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (подалі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Полтавській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (подалі - ЄРПН) або відмову в такій реєстрації від 11.06.2018 року № 775843/ про відмову у реєстрації податкової накладної від 30.09.2017 року № 14 в ЄРПН;

- зобов`язати ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 30.09.2017 року № 14, складену ФОП ОСОБА_1

Позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на невідповідність спірного рішення вимогам чинного законодавства. За твердженням позивача, на вимогу фіскального органу, після зупинення реєстрації спірної податкової накладної, ним надані усі наявні документи на підтвердження реальності здійснення господарської операції. Проте, відповідні документи не взяті відповідачем до уваги, у зв`язку з чим, Головним управлінням ДФС у Полтавській області (подалі - ГУ ДФС у Полтавській області, контролюючий орган) прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Заперечуючи проти позову, у відзиві ГУ ДФС у Полтавській області посилається на правомірність та обґрунтованість спірного рішення. Зауважує, що підставою для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН стало виявлення невідповідності обсягів придбання товарів згідно УКТЗЕД: 49.41. Звертає увагу на те, що позивачем не надано контролюючому органу усіх первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарської операції, за якою складено податкову накладну від 30.09.2017 року № 14.

У відзиві на позов ФОП ОСОБА_1 ДФС України фактично посилається на аналогічні доводи, наведені у відзиві відповідачем ГУ ДФС у Полтавській області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 року (рішення ухвалено у порядку письмового провадження) позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі у спосіб, визначений позивачем.

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Комісії ГУ ДФС у Полтавській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 11.06.2018 року № 775843/.

Відповідач ДФС України зобов`язаний зареєструвати у ЄРПН податкову накладну від 30.09.2017 року № 14, складену ФОП ОСОБА_1 .

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Полтавській області на користь позивача судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Висновок суду першої інстанції вмотивований безпідставністю зупинення реєстрації податкової накладної, як передумови прийняття відповідного рішення Комісією, оскільки не вказано ані конкретного критерію оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений законодавством. Відтак, обґрунтованість даної підстави не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач ГУ ДФС у Полтавській області, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позивача у повному обсязі.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом не взято до уваги норми постанови КМУ від 21.02.2018 року № 117, яка визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в ЄРПН, а саме пункту 21, яким визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Також зазначає, що надані позивачем документи не є належними доказами на підтвердження господарської операції, за якою виписано спірну податкову накладну.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної як передумови прийняття відповідного рішення Комісії, оскільки у квитанції № 1 не вказано ані конкретного критерію (відповідного підпункту пункту шостого) оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений наказом № 567.

ГУ ДФС у Полтавській області не надано належних і допустимих доказів наявності підстав для зупинення реєстрації податкової накладної та рішення щодо відмови у її реєстрації. При цьому, цим відповідачем не надано жодних пояснень, з яких підстав контролюючий орган дійшов висновку, що наведені у податковій накладній позивача обсяги постачання не відповідають обсягам придбання, не зазначено, які саме документи мав надати ФОП ОСОБА_1 .

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що між ТОВ «Агрофірма «Мічуріна» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) 31.07.2017 року укладено договір № 170731/2М, умовами якого визначено надання виконавцем за завданням замовника послуг вантажним автомобільним транспортом /а.с. 22-25/.

30.09.17 року сторонами підписано акт № 1-30/09-17 прийому-передачі наданих послуг за договором від 31.07.17 року № 170731/2М, яким погоджено загальну вартість послуг з перевезення вантажів у розмірі 358.441,13 грн (у т.ч. ПДВ - 59.740,19 грн) /а.с. 26/.

30.09.2017 року ФОП ОСОБА_1 оформив податкову накладну №14 по господарських операціях, які полягають у перевезенні ФОП ОСОБА_1 . вантажів за замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мічуріна» на суму 358.441,13 грн. , в тому числі ПДВ 59.740, 19 грн., та 15.10.2017 року подав на реєстрацію в ЄРПН /а.с. 18-19/.

Після направлення податкової накладної для реєстрації автоматизованою системою ДФС України платнику направлено Квитанцію № 1 від 15.10.2017 року, у якій зазначено, що у відповідності до вимог п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація означеної ПН зупинена, з підстав того, що остання відповідає критеріям ступня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 49.41. Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН в ЄРПН /а.с. 19, зворот/.

07.06.2018 року на виконання зазначених вимог позивачем через автоматизовану систему на адресу відповідача направлені пояснення та наступні документи:

- акт прийому-передачі від наданих послуг № 1-30/09-17 від 30.з09.2017 року про надання послуг по перевезенню вантажів /а.с. 147-148/;

- платіжні доручення /а.с. 149-153/.

11.06.2018 року за результатами розгляду наданих документів Комісією ДФС України прийнято рішення № 775843/, яким, з підстав ненадання платником податку документів (договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, первинних документів щодо постачання/придбання послуг, зберігання і транспортування), позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної № 14 від 30.09.2017 року в ЄРПН.

За змістом підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: б) для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами першим, другим пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, платник податку - постачальник з настанням першої із умов виникнення податкових зобов`язань, визначених у пункті 187.1 статті 187 ПК України, зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН.

Натомість, згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Як визначено пунктом 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в ЄРПН.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 1 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.17 за № 753/30621, оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування цим Критеріям.

Відповідно до пункту 2 названих Критеріїв моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації, поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації.

Пунктом 6 згаданих Критеріїв визначено, що моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК України стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Згідно з підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

01.01.2018 року набув чинності Закон України від 07.12.2017 року № 2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», яким з Податкового кодексу України виключено пункт 74.2 статті 74, а пункт 201.16 статті 201 викладено у такій редакції: «Реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 2 постанови КМУ від 21.02.2018 року № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» установлено, що платники податку на додану вартість, у яких до 01.12.2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних / розрахунків коригування в ЄРПН відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, що діяв до набрання чинності Законом України від 07.12.2017 року N 2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», та які станом на 01.12.2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Пунктом 21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 117, визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

За приписами пункту 28 названого Порядку податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Як визначено пунктом 20 Порядку ведення ЄРПН, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 № 1246, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні рішення судом першої інстанції.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається із змісту квитанції № 1 від 15.10.2017 року, якою зупинено реєстрацію в ЄРПН спірної податкової накладної, контролюючим органом сформовано висновок про її відповідність критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567, а саме, за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 49.41.

Колегія суддів зазначає, що наведене є грубим порушенням принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, адже у квитанції не зазначено конкретного та чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

При цьому відповідачем не обґрунтовано у чому саме полягала невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 49.41. До того ж, наведені твердження є неприйнятними, оскільки господарські операції, за результатами яких складено податкову накладну від 30.09.2017 року № 14, стосувались надання послуг, а не поставки товарів.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що реальність господарської операції підтверджується у повному обсязі наданими позивачем наступними документами: копією договору від 31.07.2017 року № 170731/2М, акта від 30.09.2017 року № 1-30/09-17 прийому-передачі наданих послуг, платіжними дорученнями від 27.10.2017 № , від 31.10.2017 року № , від 03.11.2017 № 763, від 15.11.2017 року № , від 21.11.2017 № , свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, договорами оренди транспортного засобу з екіпажем від 01.01.2017 року № ФОП-01-01/01/17, від 01.04.17 № ФОП-01-01/04-17, від 05.05.2017 № ФОП-01-01/05/17, від 01.08.2017 року № ФОП-01-01/08/17, від 01.09.2017 року № ФОП 03-01-09 /17, від 01.09.2017 року № ФОП 0101/09/17, товарно-транспортних накладних, карток аналізу зерна /а.с. 22-25, 26, 27-28, 29, 30-32, 33-35, 36-38, 39-41, 42-44, 45-46, 47-130, 131-133/.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зазначеними документами в сукупності підтверджено факт надання позивачем послуг з перевезення зерна для ТОВ «Агрофірма «Мічуріна» загальною вартістю 358.441,13 грн, у т.ч. ПДВ - 59.740,19 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем не надано відомостей про перевізників, якими фактично надані послуги з перевезення вантажів за завданням замовника, оскільки договором від 31.07.2017 року № 170731/2М передбачено можливість залучення виконавцем до надання послуг третіх осіб (пункт 1.2). У свою чергу, факт залучення позивачем третіх осіб для надання послуг з перевезення вантажів ТОВ «Агрофірма «Мічуріна» підтверджено копіями договорів оренди транспортних засобів з екіпажем (водієм) /а.с. 30-46/.

Крім цього колегія суддів погоджується із доводами позивача про те, що усі первинні документи не надані ним контролюючому органу разом із повідомленням про зупинення реєстрації в ЄРПН податкової накладної від 30.09.2017 року № 14, з тих підстав, що остання не містила посилань на конкретно визначений критерій оцінки ступеня ризиків та перелік документів, які мають бути надані до контролюючого органу для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, і позивачем на всій власний розсуд надано документи, що підтверджують реальність здійснення ним господарської операції з контрагентом ТОВ «Агрофірма «Мічуріна».

Колегія суддів зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Колегія суддів вважає, що невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості спірного рішення як акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постановах від 23.10.2018 року у справі № 822/1817/18, від 29.11.2018 року у справі № П/811/1669/17, від 04.12.2018 року у справі № 821/1173/17.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що за встановленими у судовому процесі обставинами суд зробив обґрунтований висновок про не доведення контролюючим органом правомірності як рішення від 15.10.2017 року про зупинення реєстрації податкової накладної ФОП ОСОБА_1 від 30.09.2017 року, так і рішення про відмову у реєстрації цієї податкової накладної від 11.06.2018 року № 775843/.

Крім наведеного, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 19, 20 Порядку № 1246 передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, нормами ПК України та Порядку № 1246 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідних податкових накладних та зазначення дат їх реєстрації.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що задля належного захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати ДФС України зареєструвати в ЄРПН спірні податкові накладні, оскільки зазначене є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Постанова у повному обсязі складена і підписана 31 травня 2019 року.