Справа № 521/3360/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/3360/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: не з`явився

від відповідача: Амбросимов І.С. за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) про зобов`язання зарахувати до загального строку військової служби період навчання у Львівському військовому ліцеї з 22 серпня 1994 року по 15 червня 1997 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2019 року передано адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) про зобов`язання зарахувати до загального строку військової служби період навчання у Львівському військовому ліцеї з 22 серпня 1994 року по 15 червня 1997 року на розгляд Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 17 квітня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з наказом Львівського військового ліцею ім. Героїв Крут від 22.08.1994 року №92 на підставі рішення мандатної комісії, позивач був зарахований на навчання до Львівського військового ліцею ім. Героїв Крут, який закінчив в червні 1997 року згідно з наказу Начальника Львівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 15.06.1997 року №118 «Про випуск з ліцею ліцеїстів 11-х класів», в подальшому, позивач вступив до військового відділення Львівського державного університету «Львівська Політехніка», який закінчив 21 липня 2001 року.

Так, позивач зазначив, що на даний час проходить військову службу в 297 комендатурі охорони та обслуговування військової частини НОМЕР_3 та відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», що діяла на час вступу позивача до Львівського військового ліцею ім. Героїв Крут, початком перебування на військовій службі вважається день прибуття до навчання до військово-навчального закладу, вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, у зв`язку з чим позивач, вступаючи до Львівського військового ліцею, розраховуючи на відповідний статус військовослужбовця на підставі діючих на той час нормативних актів, вважає, що зміни у порядку початку та закінчення проходження військової служби відповідно до нової редакції закону не повинні впливати на законні права та інтереси позивача.

До суду 06 травня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що на момент вступу до військового ліцею та перебуваючи на навчанні у Львівському військовому ліцеї, позивач отримав лише загальну середню освіту, не мав військових звань, не приймав Військову присягу та не укладав контракт на проходження військової служби, який в обов`язковому порядку укладається курсантами (слухачами), а тому навчання у військовому ліцеї не зараховується до вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям. Крім того, відповідач зазначає, що за змістом ст. 2 закону № 2232-ХІІ, необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку, передбаченого статтею 15 та 20 цього Закону.

Ухвалою від 07 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання зарахувати до загального строку військової служби період навчання у Львівському військовому ліцеї з 22 серпня 1994 року по 15 червня 1997 року.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 07 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справ по суті на 28 травня 2019 року на 10 годину 00 хвилин.

Позивач на відкрите судове засідання не з`явився, судові повістки, які надіслані на адресу, зазначену у позовній заяві були повернуті суду з позначкою пошти «за спливом строку зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України, учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Тому, керуючись приписами ч. 1 ст. 131 КАС України, суд вважає, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце призначення судових засідань.

В прохальній частині позову позивач просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав, викладених у позовній заяві та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представника відповідача у вступному слові, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 (а.с.20-21) проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Так, відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ) від 03.02.2017 року № 26 капітан ОСОБА_1 перебуває на посаді командира автомобільної роти в/ч НОМЕР_2 (а.с.30).

Відповідно до витягу з наказу начальника Львівського військового ліцею імені Героїв Крут від 22 серпня 1994 року №92, ОСОБА_1 зараховано а перший курс (9 клас) Львівського військового ліцею імені Героїв Крут та на всі види забезпечення (а.с.4).

Згідно з Витягу з наказу начальника Львівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут №118 від 15 червня 1997 року «Про випуск з ліцею ліцеїстів 11-х класів», ОСОБА_1 випущено з ліцею, видано атестат про середню освіту звичайного зразка випускників (а.с.5), та відповідно до наказу начальника Львівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут від 19.06.1997 року № 121 розподілено у військове відділення Львівського державного університету «Львівська політехніка» (а.с. 6).

Довідкою Львівського Державного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут» від 12.07.2013 року №558, виданої ОСОБА_1 підтверджено, що Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут був створений Постановою Кабінету Міністрів України №490 від 19 серпня 1992 року на базі Львівської республіканської спецшколи-інтернату з поглибленими вивченням російської мови і літератури з посиленою військово-фізкультурною підготовкою і Постановою КМУ №643 від 13 червня 1996 року був з 01 липня 1996 року реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут (а.с.7).

Також, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 04.03.2018 року по 28.04.2018 року брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується довідкою від 19.07.2019 року №397 (а.с.12) та відповідним посвідченням (а.с.11).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №32 від 28 січня 2019 року «Про визначення календарної та пільгової вислуги років на військовослужбовців контрактної служби військової частини НОМЕР_2 » встановлено календарну вислугу років та вислугу років у пільговому обчисленні на військовій службі військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 станом на 01 січня 2019 року для виплати надбавки за вислугу років, в тому числі ОСОБА_1 командиру роти, капітану - 19 років 6 місяців 25 днів календарна вислуга років та 19 років 10 місяців 1 день- пільгова вислуга років (а.с.31).

Відповідач погоджується з тим, що до строку військової служби позивача не включений період його навчання у Львівському військовому ліцеї з 22 серпня 1994 року по 15 червня 1997 року.

Не погодившись з вказаним розрахунком вислуги років, позивач звернувся до суду з дійсним позовом.

Дослідивши наявні у справі докази, враховуючи встановлені обставини та факти, здійснивши ретельний аналіз норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Зміст спірних правовідносин полягає у правомірності зарахування до строку військової служби період його навчання у Львівському військовому ліцеї з 22 серпня 1994 року по 15 червня 1997 року.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як встановлено вище, календарна вислуга років позивача станом на 01.01.2019 року становила усього 19 років 6 місяців 25 днів, пільгова вислуга років 19 років 10 місяців 1 день (а.с.31).

Строк навчання у Львівському військовому ліцеї з 22 серпня 1994 року по 15 червня 1997 року до загальної вислуги років позивача не включений.

12 травня 1992 року набрав чинності Закон України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992р.

Статтею 24 вказаного Закону (№2232-ХІІ) в редакції на час вступу позивача до ліцею було визначено, що початком перебування на військовій службі вважався день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

У ч. 3 ст. 1 цього Закону, в редакції на час вступу позивача до ліцею зазначено, що, щодо загального військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які проходять допризовну підготовку до приписки їх до призовних дільниць; призовники - особи, які приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; службовці за призовом - особи, які проходять альтернативну (невійськову) службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі; невійськовозобов`язані - особи, не взяті на військовий облік або зняті з нього.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено виключний перелік видів військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

У новій редакції Закону, яка набрала чинності 31 липня 1999 року у статті 24 зазначено початком військової служби день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу для громадян, які не проходили військову службу та військовозобов`язаних.

Позивач вважає, що закон не має зворотної дії, а тому до спірних правовідносин має бути застосована ст. 24 Закон України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992р., в редакції, яка діяла на час його вступу у ліцей.

Однак, проаналізувавши статті Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 12.12.1993 року, яка діяла на час вступу позивача до ліцею кожну окремо та у їх сукупності, зокрема статті 1, 2, 15, 20, 24 Заону, суд вважає, що доводи позивача не відповідають цим приписам Закону.

Так, у статті 24 вказаного Закону (№2232-ХІІ) в редакції на час вступу позивача до ліцею чітко було визначено, що початком перебування на військовій службі вважався день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

У ч. 3 ст. 1 цього Закону наведені законодавчі визначення допризовників, призовників і військовозобов`язаних, з яких вбачається, що позивач на час вступу до ліцею до них не відносився. Йому було 14 років.

Також у статті 2 Закону наведений вичерпаний перелік видів військової служби, до яких навчання у ліцеях, які надають загальну середню освіту не включені.

За змістом ст. 2 закону № 2232-ХІІ, необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку, передбаченого статтею 15 та 20 цього Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону, на строкову військову службу в мирний час призиваються придатні до неї за станом здоров`я і віком громадяни, яким до дня відправки у військові частини виповнилося 18 років.

Відповідно до ст. 20 цього Закону, на військову службу у добровільному порядку приймаються особи, які відповідають вимогам військової служби, зокрема: громадяни віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання вчитися у військово-навчальних закладах, - на військову службу курсантів військово-навчальних закладів; курсанти військово-навчальних закладів і офіцери запасу - на військову службу офіцерського складу.

Позивач на час вступу до ліцею мав 14 років, а на час його закінчення - 17 років.

Також, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1087 затверджено Положення про військовий ліцей, відповідно до п. 1 якого військовий ліцей (далі - ліцей) є загальноосвітнім навчальним закладом III ступеня з військово-професійною спрямованістю навчання та допрофесійної підготовки, що передбачає проведення поглибленої допризовної та посиленої фізичної підготовки і виховання у юнаків готовності до військової служби.

Таким чином, суд вважає, що ліцей є закладом освіти , який характеризується певною специфікою навчання в ньому, не дорівнює проходженню військової служби, якій притаманні більші обмеження та вимоги.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 22 серпня 1994 року по 15 червня 1997 року позивач проходив навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут, який був створений відповідно до постанови КМУ №490 від 19.08.1992 року на базі Львівської республіканської спец-школи інтернату з поглибленим вивченням російської мови і літератури та посиленою військово-фізичною підготовкою і Постанов КМУ №643 від 13 червня 1966 року та з 01 липня 1966 року був реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ліцей, в якому навчався позивач не є військовим навчальним закладом в розумінні Закону, тому строк навчання позивача не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання у учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби.

Тому, суд погоджується з доводами відповідача, що позивач отримав лише загальну середню освіту, не мав військових звань, не приймав Військову присягу та не укладав контракт на проходження військової служби, який в обов`язковому порядку укладається курсантами (слухачами), а тому навчання у військовому ліцеї не зараховується до вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти та обставини, суд вважає, що позивач не має права на зарахування періоду навчання у Львівському військовому ліцеї з 22 серпня 1994 року по 15 червня 1997 року у строк військової служби, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази щодо понесення судових витрат відповідачем, які пов`язані з викликом свідка та призначення експертизи, відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, жодні витрати не компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) про зобов`язання зарахувати до загального строку військової служби період навчання у Львівському військовому ліцеї з 22 серпня 1994 року по 15 червня 1997 року, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 04» червня 2019 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.