Справа № 520/10863/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 р.Справа № 520/10863/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В.)по справі № 520/10863/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради

про стягнення 53 869,00 грн (п`ятдесят три тисячі вісімсот шістдесят дев`ять) грн,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Основ`янського району Харківської міської ради (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати державної соціальної допомоги особі, що не має права на пенсію на користь позивача в сумі 53 869,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, норм матеріального права, зокрема, ч.3 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», п.15 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеної особи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг, доводи суду першої інстанції, вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

04.07.2018 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг та просила продовжити виплату допомоги, як особа, що не має права на пенсію, яка не досягла пенсійного віку. Допомога отримана по липень 2014 року; прошу виплачувати мені недоотриману суму допомоги з серпня 2014 року, яка була призначена мені.

Рішенням відповідача від 12.07.2018 року призначено допомогу позивачу з 04.07.2018 року.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог тих з підстав, що відповідач забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 КАС України в частині своєчасності та повного проведення платежів за призначеною соціальної допомогою з 01.07.2018 року.

Крім цього, судом першої інстанції зроблений наступний висновок, що стягнення у спірних правовідносинах коштів (з огляду на відсутність у районного тероргану соцзахисту населення бюджетної установи власного майна та фінансування видатків по соціальним виплатам виключно за рахунок асигнувань від розпорядника бюджетних коштів вищого рівня) з невідворотністю спричинить недостатність коштів для виплати соціальної допомоги іншим отримувачам.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» зазначено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач в своїй заяві до відповідача про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг просила про виплату їй недоотриманої суми допомоги з серпня 2014 року, яка була їй призначена.

При цьому мотивувала свою вимогу, тим, що просила продовжити виплату допомоги, як особа, що не має права на пенсію, яка не досягла пенсійного віку, та тим, що допомога отримана по липень 2014 року.

За обставинами справи, позивач має статус особи, що є внутрішньо переміщеною та є отримувачем державної соціальної допомоги особам, які не мають право на пенсію з 11.01.2013 року.

У зв`язку з проведенням операції об`єднаних сил на території смт. Дзержинський, м.Ровеньки Луганської області де вона зареєстрована, та, до липня 2018 року мешкала позивач, та за відсутності правонаступництва повноважень Ровенським Управлінням праці та соціального захисту населення Луганської області, позивач звернулась з вказаною вище заявою до відповідача.

Надане до матеріалів справи рішення відповідача від 12.07.2018 року про призначення допомоги позивачу свідчить лише про вирішення питання про призначення позивачу допомоги з дня безпосереднього звернення до відповідачка за заявою від 04.07.2018 року.

Сторонами не заперечувалось та не спростовано наданими до справи доказами те, що частина заяви позивача про виплату їй недоотриманої суми допомоги з серпня 2014 року не було вирішено відповідачем.

В своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив про те, що захист порушеного права позивача фактично повинен відбутися у зв`язку з не розглядом відповідачем поданої позивачем заяви.

За цих підстав, колегія суддів вважає, що для повного захисту порушеного права позивача відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України, яка каже, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву від 04.07.2018 року в частині виплати їй недоотриманої суми допомоги з серпня 2014 року, яка їй була призначена.

Частина 2 статті 308 КАС України каже, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, тому судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року по справі № 520/10863/18 скасувати з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту навелення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.07.2018 року в частині виплати їй недоотриманих сум допомоги з серпня 2014 року, яка була призначена ОСОБА_1

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 31.05.2019 року