Справа № 400/947/19
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 р. № 400/947/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Очаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, вул. Лоцманська, 21, м. Очаків, Миколаївська область, 57500

про:зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Очаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про зобов`язання перерахувати пенсію з 11.11.2012 р. з урахуванням пільгового обчислення страхового стажу для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що періоди роботи в районах Крайньої Півночі підтверджені трудовою книжкою та довідками, однак відповідач протиправно їх не врахував.

25.04.2019 р. відповідачем подано відзив на позов, де вказано, що в трудовій книжці позивача є тільки записи про роботу на підприємствах Крайньої Півночі , однак відомості про укладення трудових договорів або користування пільгами відсутні. Викладене не давало відповідачу підстав для зарахування при призначенні пенсії позивачу стажу роботи в районах Крайньої Півночі в кратному обчисленні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач з 11.11.2012 р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача (а. с. 12-13), він працював у м. Воркута, яке постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 р. № 1029 віднесено до районів Крайньої Півночі , а саме:

- з 16.09.1969 р. по 05.11.1970 р. в управлінні автотранспортного господарства ВАТ "Воркутауголь";

- з 21.02.1973 р. по 24.11.1977 р. в муніципальній автотранспортній установі охорони здоров`я (м. Воркута);

- з 24.11.1977 р. по 09.08.1982 р. у Воркутинському муніципальному підприємстві пасажирського автотранспорту.

Викладене підтверджується також довідкою ВАТ "Воркутауголь" від 25.03.2013 р. та також архівними довідками (а. с. 14-19).

Позивач звертався до відповідача з питання пільгового обчислення страхового стажу за періоди роботи в районах Крайньої Півночі, але отримав відмову, викладену в листі від 14.02.2013 р. № 6-М-01 (а. с. 20-21). Відмова мотивована відсутністю інформації про укладення строкових трудових договорів та користування відповідними пільгами.

На звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, позивач також отримав відмову від 07.03.2019 р. № 650-М-01 з аналогічних підстав (а. с. 22).

Відповідно до п. 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058, який набрав чинності з 01.01.2004 р., період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі , відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

Статтею 5 зазначеного Указу передбачено надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі , з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 р. № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з п`яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Згідно з п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі сторонами не заперечується.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавство визначає, що основним та достатнім документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, хоча наявність стажу може доводитися й іншими документами, якими є, зокрема, довідки про роботу.

Матеріали справи містять довідки, які підтверджують періоди роботи позивача на підприємствах м. Воркути, яке відноситься до районів Крайньої Півночі, з поясним (районним) коефіцієнтом до заробітної плати 1,6.

Враховуючи викладене, наявність страхового стажу для пільгового обчислення підтверджено належними та допустимими доказами. Відтак, позивач має право на пільги, що передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі .

Твердження відповідача про відсутність записів щодо укладення трудових договорів або користування пільгами безпосередньо позивачем, суд розглядає як необґрунтоване. Так, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі . Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2019 р. по справі № 644/2182/17.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірність своїх дій щодо відмови в перерахунку пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення страхового стажу для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі, що є підставою для задоволення позову.

У той же час, позивач не просить визнати відповідні дії відповідача протиправними.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У даному випадку, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення страхового стажу для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі .

Суд акцентує увагу, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 р. у справі № 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення по справі "Чуйкіна проти України" констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів. Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені".

Відповідно до ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення ч. 1 ст. 122 КАС України в системному зв`язку з положенням ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 суд дійшов до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 р. по справі № 646/6250/17 та має бути врахована судами на підставі ч. 5 ст. 242 КАС України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог у спосіб зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 11.11.2012 р. з урахуванням пільгового обчислення страхового стажу для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі, є належним способом захисту порушеного права позивача, оскільки вказане є дотриманням судом гарантії, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 768,40 грн (а. с. 4), що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1 Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Очаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (вул. Лоцманська, 21, м. Очаків, Миколаївська область, 57500, ідентифікаційний код 20916600) про зобов`язання перерахувати пенсію з 11.11.2012 р. з урахуванням пільгового обчислення страхового стажу для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі , - задовольнити повністю.

2 Визнати протиправними дії Очаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 11.11.2012 р. з урахуванням пільгового обчислення страхового стажу для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі.

3 Зобов`язати Очаківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 11.11.2012 р. з урахуванням пільгового обчислення страхового стажу для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Очаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (вул. Лоцманська, 21, м. Очаків, Миколаївська область, 57500, ідентифікаційний код 20916600) судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 05.06.2019 р.

Суддя Н. В. Лісовська