Справа № 640/19132/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 червня 2019 року № 640/19132/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1. визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо непроведення перерахунку пенсії: з 01.08.2016 в розмірі 59% грошового забезпечення; з 01.08.2017 в розмірі 62% грошового забезпечення; з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення;

2. зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві:

- здійснити перерахунок призначеної пенсії: з 01.08.2016 в розмірі 59% грошового забезпечення; з 01.08.2017 в розмірі 62% грошового забезпечення; з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення;

- після проведеного перерахунку пенсії зарахувати на пенсійний рахунок позивача всі належні виплати без обмеження граничного розміру, починаючи з 01.01.2018;

- зарахування на пенсійний рахунок всіх належних виплат за результатами перерахунку пенсії за період з 01.08.2016 по 31.12.2017 здійснити частинами (поетапно), у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян".

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на закони України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про Національну поліцію", "Про державну службу", Постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" та зазначає про наявність права на пенсію в більшому відсотку від відповідних сум грошового забезпечення в зв"язку із збільшенням вислуги років.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на Конституцію України, закони України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008, Постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зазначає про здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої уповноваженим органом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 з 28.09.2015 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує пенсію за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 56% відповідної суми грошового забезпечення.

Із поданих позивачем доказів встановлено, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28.09.2015 № 2018 о/с "По особовому складу" на підставі підпункту «в» пункту 64 (через обмежений стан здоров"я) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року, підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління документального забезпечення - начальника відділу забезпечення діяльності керівництва МВС управління документального забезпечення Департаменту режимно-секретного та документального забезпечення, з 29 вересня 2015 року, установивши щомісячну премію за вересень 2015 року в розмірі 2695 грн., з виплатою компенсації за 14 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років, одноразової грошової допомоги при звільненні та для призначення пенсії складає 22 роки 01 місяць 28 днів.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.10.2015 № 2123 о/с ОСОБА_1 призначено заступником начальника управління документального забезпечення - начальником відділу забезпечення діяльності керівництва МВС Департаменту режимно-секретного та документального забезпечення з 30.09.2015. Стаж державної служби, що дає право на одержання надбавки за вислугу років в органах виконавчої влади - 18 років 2 місяці 1 день.

Згідно із наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 2342 о/с, ОСОБА_1 звільнено за переведенням до Національної поліції з 06.11.2015 відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та згідно з пунктом 5 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 94 о/с ОСОБА_1 призначено заступником начальника Департаменту - начальником управління.

28.03.2018 позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про надання роз"яснень, в якій просив повідомити:

1. Чи додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначених після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ та Національної поліції згідно з пунктом "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"?

2. Чи має він право на перерахунок пенсії у зв"язку з безперервною роботою (з дня призначення після звільнення із служби служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ та Національній поліції відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"?

3. У разі наявності права на перерахунок пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з указаних вище підстав, повідомити, які документи необхідно подати до відповідного органу Пенсійного фонду України (довідки, завірені належним чином накази тощо).

Супровідним листом від 05.04.2018 № 7994/С-11 Пенсійний фонд України надіслав звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У червні 2018 року позивач отримав лист від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким повідомлено про проведення перерахунку пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

У липні 2018 року позивач повторно звернувся до Пенсійного фонду України із заявою щодо надання роз"яснень.

Листом від 17.08.2018 за № 16276/0-11 Пенсійний фонд України повідомив позивача, що підготовку необхідних для призначення (перерахунку) пенсій документів, в тому числі обчислення вислуги років, здійснюють уповноважені органи міністерств та відомств, в яких проходили, зокрема, службу особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України.

Із заявою від 25.09.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, а саме: з 01.08.2016 в розмірі 59% грошового забезпечення; з 01.08.2017 в розмірі 62% грошового забезпечення; з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення.

Проте, як зазначає позивач, відповідь на звернення відповідачем не надано, перерахунок пенсії не проведено.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 3 проценти за кожний повний рік вислуги понад 20 років, але не більше ніж 65 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Як зазначив позивач та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 з 30.09.2015 призначено пенсію за вислугу років, розмір якої становив 56% сум грошового забезпечення, враховуючи, що він мав календарну вислугу років - 22 роки. В подальшому позивач з 30.09.2015 продовжив роботу на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу" у Міністерстві внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 у Національній поліції України.

Щодо наявності підстав для перерахунку пенсії позивачу у зв"язку із збільшенням вислуги років, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту "ж" статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) мають державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Частиною третьою статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 1-2 цього Закону, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

З урахуванням наведеного суд приймає до уваги позицію позивача щодо зарахування до вислуги років його роботу після призначення пенсії в Міністерстві внутрішніх справ України та в Національній поліції України.

Враховуючи наведене та з огляду на положення пункту "а" частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо збільшення пенсії на 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення за кожний рік вислуги понад 20 років, суд приходить до висновку про наявність права у позивача для здійснення перерахунку призначеної пенсії: з 01.08.2016 в розмірі 59% грошового забезпечення; з 01.08.2017 в розмірі 62% грошового забезпечення; з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин та доказів, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які б не давали права на перерахунок пенсії позивача в зв"язку із збільшенням вислуги років.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відзив на позов подано не по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Як встановлено судом, додаткові документи для перерахунку пенсії подані позивачем разом із заявою про перерахунок пенсії від 25.09.2018. Вказана заява надіслана поштою 25.09.2018 та отримана відповідачем 26.09.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, перерахунок пенсії за минулий час підлягає здійсненню з 26.09.2017.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії з 26.09.2017 в розмірі 62% грошового забезпечення; з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення та про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної пенсії з 26.09.2017 в розмірі 62% грошового забезпечення; з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог в частині зобов"язання відповідача після проведеного перерахунку пенсії зарахувати на пенсійний рахунок позивача всі належні виплати без обмеження граничного розміру, починаючи з 01.01.2018 та про зарахування на пенсійний рахунок всіх належних виплат за результатами перерахунку пенсії за період з 01.08.2016 по 31.12.2017 здійснити частинами (поетапно), у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян", суд зазначає наступне.

Предметом розгляду даної адміністративної справи є саме бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу відповідно до його заяви від 25.09.2018.

Обставин щодо порушення права позивача обмеженням виплати пенсії (у випадку здійснення її перерахунку) строком або розміром судом не встановлено, тому у суду відсутні підстави для надання оцінки відповідності законодавству дій/бездіяльності або рішенню відповідача з цих підстав.

При цьому, суд зазначає, що в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Тобто, за загальним правилом, суд не здійснює захист прав "на майбутнє".

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині, тому позов визнається таким, що задоволенню підлягає частково.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що суду надано право, а не обов`язок зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За встановлених у даній справі обставин, судом не вбачається підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 26.09.2017 в розмірі 62% грошового забезпечення та з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення;

3. Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з 26.09.2017 в розмірі 62% грошового забезпечення та з 01.08.2018 в розмірі 65% грошового забезпечення.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева