Справа № 185/1491/19
Суддя: Бондаренко В. М.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/1491/19
Провадження № 2-а/185/52/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Андреєва Юрія Петровича, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,суд -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Андреєва Юрія Петровича, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить суд скасувати постанову серії БР № 472667 від 30 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 121 КУпАП за те, що 30 січня 2019 року о 10 год. 15 хв. він, керував автобусом ОСОБА_2 А09202, державний номер НОМЕР_1 у режимі маршрутного таксі по маршруту № 1 на якому знаходились тріщини на світловідбивальних поверхнях приладів зовнішньо-світлових (фари), відсутній вогнегасник, не працюють передбачені конструкцією аварійні виходи, чим порушив п.п. 31.4.7 «г,є» ПДР України. Він не згоден із зазначеною постановою, оскільки не керував транспортним засобом в момент проведення перевірки інспектором національної поліції. Транспортний засіб Богдан А09202, державний номер НОМЕР_1 , стояв повністю вимкнений на місці обраному ТОВ «АТП «Кортеж» для відпочинку водіїв. Саме в цей час працівник поліції самостійно без дозволу власника та без пред`явлення позивачу будь-яких документів, які б підтверджували правомірність його проникнення, зайшов у транспортний засіб та провів огляд. Таким чином, відомості в постанові серії БР № 472667 є неправдивими, а тому постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП закриттю.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно відзиву на позов, представника відповідача Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області просив розглянути справу за його відсутності у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Відзив на позов обґрунтовано тим, що органи Національної поліції, у відповідності до статті 222 КУпАП мають право розглядати адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення. Частиною 3 статті 286 КАС України визначено вичерпний перелік прав місцевого загального суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Визнання дій посадової особи щодо складення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності незаконними або визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності неправомірною чинним законодавством не передбачено, а відтак суд має відмовити в цій частині позовних вимог. Також, в позовній заяві позивач посилався лише на процесуальні недоліки зі сторони відповідача. Тобто, доводи позовної заяви мають процесуальну природу і не можуть бути самостійною і достатньою підставою для скасування постанови, ухваленої старшим інспектором ВБДР УПП у Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Андреєвим ОСОБА_3 Петровичем.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 січня 2019 року відносно ОСОБА_1 інспектором ВБДР УПП у Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Андреєвим Юрієм Петровичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 472667, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_1 30 січня 2019 року о 10 год. 15 хв. керував автобусом ОСОБА_4 , державний номер НОМЕР_1 у режимі маршрутного таксі по маршруту № 1 на якому знаходились тріщини на світловідбивальних поверхнях приладів зовнішньо-світлових (фари), відсутній вогнегасник, не працюють передбачені конструкцією аварійні виходи, чим порушив п.п. 31.4.7 «г,є» ПДР України, в результаті чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою серії БР № 472667 від 30 січня 2019 року позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за порушення правил в сфері регулювання дорожнього руху, п. 31.4.7 "г,є" ПДР України.

Частиною 2 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Згідно підпункту 31.4.7 "г" ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, одометр (додано 23.01.2019), тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Згідно підпункту 31.4.7 "є" ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі.

Зі змісту норм ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП суд доходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 2 ст. 121 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу, що відповідачами жодним чином не спростовано доводів позивача про те, що останній не керував транспортним засобом в момент, коли інспектором поліції було зафіксовано адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 121 КУпАП, відсутні матеріали відеофіксації, пояснення свідків правопорушення, тощо.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем п.31.4.7 «г,є» ПДР України сторони не надали.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначених вище обставин, суд приходить до висновку щодо неправомірності дій відповідача під час складання оскаржуваної постанови та про необхідність скасувати постанову серії серії БР № 472667 від 30 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. та закрити справу.

Відповідно до ст. 288 КУпАП та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 23.01.2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір. Тому судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5-8, 9, 73, 77, 242, 243, 245, 250 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Андреєва Юрія Петровича, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Андреєва Юрія Петровичащодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Скасувати постанову серії БР № 472667 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. та закрити справу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного судучерез Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Бондаренко