Справа № 240/4117/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/4117/19

категорія 102080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Богунського районного відділу у м. Житомирі Управління державної міграційної служби України в Житомирській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

28.03.2019 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , у якому позивач просить:

- визнати протиправними дії, виражені у відмовах за №КО-2/6/1836-19 від 29.01.2019 Богунського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області та від 20.03.2019 Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області у видачі ОСОБА_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

- зобов`язати Богунський районний відділ у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати ОСОБА_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України №2503-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що звернулась зі спільними заявами з донькою до Богунського районного відділу у м. Житомирі Державної міграційної служби України в Житомирській області про оформлення та видачу ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без застосування засобів реєстру. Проте, другий відповідач листом від 29.01.2019 №КО-2/6/1836-19 та 20.03.2019 перший відповідач при аналогічному зверненні відмовили в оформленні та видачі, відмову обґрунтовували посиланням на запровадження на території нашої держави, у межах виконання Угоди про асоціацію з ЄС, внутрішніх паспортів нового зразка, а саме ID-картки, а також на постанову Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", відповідно до якої прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припиняється. Позивач вважає такі відмови відповідачів протиправними.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

22.04.2019 до відділу документального забезпечення суду від представника відповідачів у строк, визначений ч.5 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 33-41). В якому в обґрунтування заперечень останній зазначив, що за результатами розгляду заяв-звернень позивача, поданих у довільній формі, та у порядку Закону України "Про звернення громадян", щодо оформлення паспорта громадянина України неповнолітній дитині у формі книжечки, листами від 29.01.2019 №КО-2/6/1836-19 та від 20.03.2019 надано відповіді із роз`ясненням порядку оформлення паспорта громадянина України. Вважає, що територіальним підрозділом не надавалась відмова в оформленні паспорта, оскільки. позивач зверталася тільки в порядку звернення громадян та не надала визначеного Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України переліку документів, необхідного для оформлення паспорта. Проти задоволення позову представник відповідачів заперечувала та просила відмовити у його задоволенні.

07.05.2019 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. №10683/19 від 06.05.2019 (а.с. 55-57).

14.05.2019 на адресу суду від відповідачів надійшли заперечення на відповідь на відзив вх. 11587/19 від 10.05.2019 (а.с. 59-61).

Згідно з ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з положеннями ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мати ОСОБА_2 в інтересах своєї неповнолітньої доньки 29.01.2019 звернулась із заявою до Богунського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (далі - Богунський РВ УДМСУ; другий відповідач), в якій просила у зв`язку із досягненням її донькою 16-річного віку видати їй паспорт громадянина України старого зразка - у формі книжечки, від оформлення її дитині паспорта у формі картки відмовляється за релігійними переконаннями (а.с. 17-18).

Богунський РВ УДМСУ листом від 29.01.2019 №КО-2/6/1836-19 повідомив позивача про те, що паспорт громадянина України оформляється територіальними органами та підрозділами ДМС, що забезпечені відповідним обладнанням, всім визначеним законодавством категоріям громадян, починаючи з чотирнадцятирічного віку, тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, з 01.11.2016 припиняється. Крім того, зазначено, що вказаною постановою також затверджено зразок бланка, його технічний опис, порядок подання документів/заяв, організація його видачі, дія працівників під час прийому заяв, оформлення та видачі паспорта (а.с. 19).

05.02.2019 ОСОБА_1 разом із донькою звернулась з аналогічною заявою і до Управління державної міграційної служби України в Житомирській області (далі - УДМС ; перший відповідач) (а.с. 15-16).

УДМС листом від 20.02.2019 №КО-36/6/1801-19/1801.13/1005-19 повідомило позивача про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №745 (далі - Постанова КМУ №302) з 01.11.2016 запроваджено оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі картки. Заява відповідного зразка з відповідним переліком документів подається неповнолітнім особисто. Повторно роз`яснено заявникам порядок звернення з заявою про видачу паспорта громадянина України (а.с. 20-21).

Вказані відмови стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України від 20.11.2012 №5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон України №5492-VI).

Даний законодавчий акт є чинним станом на день звернення позивачів із заявою до відповідача та регулює спірні правовідносини.

Частиною 1 статті 21 Закону України №5492-VI встановлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, що також кореспондується з нормами Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26.06.1992 (далі - Положення).

Відповідно до норм ч.2 ст.21 Закону України №5492-VI кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.5 ст.21 Закону України №5492-VI передбачено, що оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими п.4 ч.1 ст.2 цього Закону.

Пунктом 3 Положення визначено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі, обміну паспорта і користування ним регулюється розділом ІІ Положення. Так, зокрема, п.13 Положення передбачено, що для одержання паспорта громадянин подає:

- заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України;

- свідоцтво про народження;

- дві фотокартки розміром 35 х 45 мм;

- у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Станом на день виникнення спірних правовідносин (день подання заяви) оформлення та видача паспорта регулюється Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 (далі - Порядок №302).

Згідно п.п.1 п.7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Пунктом 35 Порядку №302 визначений перелік документів, які необхідно подати заявнику для оформлення паспорта.

Відповідно до п.37 Порядку №302 працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24 - 29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Таким чином, провівши правовий аналіз спірних правовідносин суд дійшов висновку, що передумовою оформлення та видачі паспорта громадянина України є звернення особи до уповноваженого органу з відповідною заявою, встановленого зразка, з долученням визначеного переліку документів.

Проте, як видно з матеріалів справи та підтверджується позивачем у позовній заяві, вона та дитина із заявою встановленого зразка до уповноваженого органу не зверталися, а лише подали заяви у порядку Закону України "Про звернення громадян" довільної форми.

Окрім того, до вказаних заяв передбаченого переліку документів не долучили.

За результатами розгляду зазначених звернень відповідачами були надані відповіді у порядку та строки, що встановлені Законом України "Про звернення громадян" із роз`ясненням визначеного у Порядку №302 та Положенні алгоритму дій, необхідних для отримання паспорта громадянина України, зокрема звернуто увагу заявника на необхідність особистого звернення із заявою встановленого зразка з долученням необхідних документів.

Тому суд вважає, що листами від 29.01.2019 №КО-2/6/1836-19 та від 20.03.2019 №КО-36/6/1801-19/1801.13/1005-19 відповідачами не відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, оскільки позивачем та її законним представником не використано право на звернення до територіального підрозділу міграційної служби із заявою-анкетою про надання адміністративної послуги та необхідними документами.

З огляду на вищенаведене суд не вбачає протиправності у діях відповідачів щодо відмови в оформленні та видачі паспорта ОСОБА_2 , оскільки позивачами не було дотримано встановленої законодавством процедури. Суд зауважує, що уповноважений орган позбавлений можливості видати паспорт особі за відсутності його заяви та визначеного переліку документів.

Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, що має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами. Порушення прав, свобод чи інтересів особи це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності відповідного органу щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні наслідки.

Чинним законодавством повноваження щодо видачі паспорта громадянина України надано уповноваженим органам, визначеним у ст.2 Закону України №5492-VI. Вирішення цього питання належить до виключної компетенції такого органу та приймається за результатами розгляду поданих заявником документів.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності перевищує компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії", в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Тому суд вважає, що оскільки право позивача на оформлення та видачу паспорта відповідачами на даний час не порушене, позовні вимоги щодо зобов`язання оформити та видати такий паспорт є передчасними та задоволенню не підлягають.

У випадку прийняття судом рішення щодо зобов`язання органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції, оформити та видати паспорт громадянина України, яке по суті буде передувати розгляду останнім заяви ОСОБА_2 , суд порушить принцип розподілу влади та втрутиться у виключну компетенцію уповноваженого на прийняття такого рішення органу.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли у спосіб, що визначений законодавством України та у межах своїх повноважень, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області 29.04.2003, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (вул. Пушкінська, 44, м. Житомир, 10008, ), Богунського районного відділу у м. Житомирі Управління державної міграційної служби України в Житомирській області (вул. Театральна, 17/20, м. Житомир, 10014), про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 3 червня 2019 року.

Суддя О.В. Єфіменко