Справа № 826/6363/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6363/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Літвіної Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, (відповідач - 1) та ІНФОРМАЦІЯ_1 , (відповідач -2), в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо непризначення йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та статей 16 - 16-3 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- зобов`язати Міністерство оборони України та Львівський військовий комісаріат призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та статей 16 - 16-3 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності з врахуванням висновків суду;

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.11.2017, а також зобов`язано відповідача - 2 розглянути цю заяву та направити до Міністерства оборони України відповідний висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач 2 звернувся до суду із апеляційною скаргою відповідно до змісту якої просить суд скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вказані вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не було враховано, що позивачем до заяви не був доданий повний пакет документів, а саме документа, що свідчить про причини та обставини поранення, а також копію акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення.

Разом з цим, апелянт також звертав увагу суду, що у разі настання інвалідності виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу охоплює період проходження, строкової військової служби, а також трьохмісячний період після звільнення зі строкової військової служби. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 353076 третя група інвалідності первинно встановлена позивачу 24 березня 2017 року, тобто через двадцять дев`ять років після звільнення зі строкової військової служби, що значно перевищує період , визначений законодавством.

За наведених обставин, апелянт стверджує, що Окружним адміністративним судом м.Києва було не повно досліджено обставин справи, що призвело до помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог (в частині задоволених позовних вимог).

Судом встановлено, що аналогічні доводи вказувались відповідачем -2 і у відзиві на позовну заяву.

Міністерством оборони було направлено до суду відзив на вказану апеляційну скаргу відповідно до змісту якої останній просить суд апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів відзиву посилається на обставини аналогічні виклеєним відповідачем 2 в апеляційній скарзі та з огляду на зазначене стверджує, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи у період з 17.05.1987 по 08.04.1989 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах, в тому числі брав участь у бойових діях в Афганістані з 14.11.1987 по 10.06.1988 (а.с. 17, 28).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол від 09.12.2016 № 910) ОСОБА_1 має поранення, контузію, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджено актом судово-медичного обстеження від 06.12.2016 №2332, складеного Львівським обласним бюро судово-медичної експертизи (а.с. 19)

24.03.2017 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01.04.2018, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.03.2017 серії 12 ААА №353076 (а.с.20)

Зважаючи на викладене, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 02.11.2017, в якій просив опрацювати подані ним документи та направити їх до Міністерства оборони України для прийняття рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму. Разом із заявою позивач направив додатки у кількості 8 аркушів (а.с.25-26).

Як зазначає апелянт до заяви позивачем додано: копію виписки із акту огляду МСЕК від 30.03.2017 серії 12ААА №353076; копію посвідчення інваліда війни; копію посвідчення учасника війни; копію витягу з протоколу ВЛК Західного регіону від 09.12.2016; копію довідки про проходження строкової військової служби; копію паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду.

Стверджуючи про відсутність інформації про стан розгляду його заяви Львівським обласним військовим комісаріатом, позивач 25.01.2018 звернувся з аналогічною заявою до Міністра оборони України.

Проте, листом від 09.02.2018 № 248/3/6/421 Департамент фінансів Міністерства оборони України запропонував позивачу звернутись з документами до обласного військового комісаріату.

Вважаючи протиправними дії/бездіяльність відповідачів щодо вирішення питання про призначення та виплату йому вказаної допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутність будь-якого з необхідних документів не позбавляє військовий комісаріат виконання покладеного на нього обов`язку щодо складення за результатом розгляду заяви та документів військовослужбовця (стосовно виплати одноразової грошової допомоги) висновку, який в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів подається до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для подальшого вирішення питання щодо прийняття рішення про призначення та виплату позивачу згаданої допомоги.

З огляду на зазначене та враховуючи, що Львівським обласним військовим комісаріатом висновок за результатами розгляду заяви та документів позивача не приймався та не направлявся за належністю, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем 2 було допущено протиправну бездіяльність та вирішив у цій частині задовольнити позовні вимоги позовної заяви.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до приписів ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України гарантує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Разом з цим, відповідно до вимог ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Приписами ст.. 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Положеннями ст. 1-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військово- службовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною 1 ст. 16 та ч. 9 ст. 16-3 вказаного Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до вимог п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 13 Порядку №975 визначено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Згідно з приписами п.4.8 цього Положення висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається що у зв`язку зі зверненням відвідної особи з заявою та належними документами щодо одержання одноразової грошової допомоги, розгляд такої заяви має закінчитись прийняттям останнім відповідного висновку стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, який в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів подається до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для подальшого вирішення питання щодо прийняття рішення щодо її призначення та виплати.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що доводи ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання позивачем усіх необхідних документів для складення такого висновку та надіслання позивачу листа від 15.01.2018 № 358 про відсутність одного з необхідних документів є безпідставними, оскільки сама по собі відсутність будь-якого з необхідних документів не позбавляє військовий комісаріат виконання покладеного на нього обов`язку щодо складення згаданого висновку.

Крім того, колегія суддів зауважує, що надання копії акту про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби відповідно до приписів пункту 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530 є необхідним коли лише документи передаються до в Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Доводи апелянта про те, що первинно позивачу було встановлено інвалідність ІІІ групи через 28 років після звільнення зі строкової військової служби, а законодавством, на його думку, передбачено можливість призначення одноразової грошової допомоги для військовослужбовців строкової служби протягом трьох місяців від дня звільнення зі служби, є також необґрунтованими, з наступних підстав.

Як встановлено вище, датою первинного набуття позивачем інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, є згідно довідки МСЕК від 30.03.2017 з 24.03.2017 р., а порядок, на який посилається апелянт застосовується до військовослужбовців строкової служби, які набули інвалідність у період з 01.01.2007 р. по 01.01.2014 р., відповідно до законодавства, чинного на той час.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 р. по справі № 750/5074/17, від 27.02.2018 р. по справі № 822/6118/15.

Разом з цим, колегія суддів також зауважує, що перебування особи на військовій службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому необхідно керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку стягнення грошового забезпечення військовослужбовця.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм законодавства та обставин справи, колегією суддів не встановлено обставин, за яких відповідач 2 не мав законних підстав для не прийняття рішення (висновку) за результатом розгляду заяви та документів позивача та відповідно направлення його до уповноваженого органу для прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а також у подальшому видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, колегія суддів вважає правомірним висновки суду першої інстанції про те, що бездіяльність відповідача 2 є протиправною, а ефективним захистом права позивача в даному випадку буде зобов`язання вказаного суб`єкта владних повноважень розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2017 та направити до Міністерства оборони України відповідний висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.243-245, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
Н.М. Літвіна