Справа № 420/5571/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5571/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції в Одеській області до Селянського (фермерського) господарства Куцарєва Ф.С. про застосування заходів реагування у вигляді зупинення господарської діяльності, -

В С Т А Н О В И В:

26.10.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної екологічної інспекції в Одеській області до Селянського (фермерського) господарства Куцарєва Ф.С. про застосування заходів реагування у вигляді зупинення господарської діяльності.

Підстава звернення до суду необхідність застосування заходів реагування у вигляді зупинення господарської діяльності відповідача.

Ухвалою від 21.11.2018 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи важливе значення справи для сторін, а також необхідність встановити відповідні факти та обставини із дослідженням думки та правової позиції учасників справи, суд 21 березня 2019 року ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 07.05.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що в ході позапланової перевірки Селянського (фермерського) господарства Куцарєва Ф.С. встановлено факт провадження господарської діяльності без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що є порушенням ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Держекоінспекцією за результатами перевірки складено Акт, в якому зафіксовано, що господарська діяльність Селянського (фермерського) господарства Куцарєва Ф.С. - в порушення норм законодавства України здійснюється без спеціального дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Позивач посилається на ст.12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», якою передбачено, що господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства. З вказаних підстав Держекоінспекція звернулась до суду з позовом..

Від відповідача відзиву на позов не надходило.

У судове засідання 21.05.2019 року представники сторін не прибули, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Державною екологічною інспекцією в Одеській області відповідно до ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області, проведено позапланову перевірку Селянського (фермерського) господарства Куцарєва Ф.С.

За результатами вказаної перевірки складено Акт №21/14 (а.с.12-20).

Відповідно до вказаного акту, при перевірці виявлено, в тому числі відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Суд зазначає, що в розділі Акту №21/14 VIII «пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеного заходу державного нагляду (контролю) та цього акту відсутні будь які записи.

Акт підписано державними інспекторами та головою Селянського (фермерського) господарства Куцарєва Ф.С. Куцаревим Ф.С.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної з 05.09.2018 року по 11.09.2018 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Корольовою Н.М. 11.09.2018 року складено припис №22/14 (а.с. 34).

За вказаним приписом відповідача зобов`язано, в тому числі отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами до 15.10.2018 року.

Будь-яких доказів на виконання відповідачем припису №22/14, в частині отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами до суду не надано.

Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України. З цією метою Україна здійснює на своїй території екологічну політику, спрямовану на збереження безпечного для існування живої і неживої природи навколишнього середовища, захисту життя і здоров`я населення від негативного впливу, зумовленого забрудненням навколишнього природного середовища, досягнення гармонійної взаємодії суспільства і природи, охорону, раціональне використання і відтворення природних ресурсів.

Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів..

Пунктом «а» ч.1 ст.202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, зокрема, до компетенції вказаного органу, крім іншого, належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог законодавства, зокрема: про екологічну та радіаційну безпеку; про охорону атмосферного повітря; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.

Отже, контроль за охороною навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів покладено на Держекоінспекцію та її територіальні органи. З цією метою вони в межах своїх повноважень та у визначеному законодавством порядку проводять перевірки, з-поміж іншого, суб`єктів господарювання на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275, Держекоінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Державна екологічна інспекція в Одеській області (далі - Держекоінспекція) діє на підставі Положення, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28 вересня 2017 року №652 (далі - Положення), згідно якого Держекоінспекція є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі та їй підпорядковується.

Пунктом 2 розділу ІІ зазначеного Положення встановлено, що Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог, в тому числі, законодавства про поводження з відходами, охорону атмосферного повітря.

В свою чергу, ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом;

Відповідно до п.5 розділу ІІ Положення Держекоінспекція має право, зокрема, звертатися до суду із позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.

Відповідно до Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16 жовтня 1992 року №2707-XIІ атмосферне повітря є одним з основних життєво важливих елементів навколишнього природного середовища. ОСОБА_8 закон спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище.

Частиною 5 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Відповідно до положень ч.6 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом пяти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства (ч.8 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Отже, судом встановлено, що Державною екологічною інспекцією в Одеській області проведено перевірку під час якої виявлені порушення відповідачем вимог ст.ст.10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Зокрема, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря здійснюються без відповідного дозволу передбаченого п.30 Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності».

Суд зазначає, що відповідачем не спростовано відсутність необхідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

Отже, враховуючи викладене та той факт, що відповідачем, всупереч вимогам ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» використовуються стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу на викиди такими стаціонарними джерелами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, суд вважає позовні вимоги Державної екологічної інспекції в Одеській області обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державної екологічної інспекції в Одеській області до Селянського (фермерського) господарства Куцарєва Ф.С. про застосування заходів реагування у вигляді зупинення господарської діяльності задовольнити.

Застосувати до Селянського (фермерського) господарства Куцарєва Ф.С. заходи реагування та зупинити господарську діяльність до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Корой С.М.

.