Справа № 382/2355/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 382/2355/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кисіль О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора 4-ї роти управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Ільїна Олега Ігоровича на рішення Яготинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4-ї роти управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Ільїна Олега Ігоровича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Київської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Яготинського районного суду звернувся ОСОБА_1 позовом до Інспектора 4-ї роти управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Ільїна Олега Ігоровича в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 367995 від 09 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1 щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження по справі.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує про те, що на його думку, судом першої інстанції не було враховано доводів та доказів наданих відповідачем під час судового вирішення даного спору, у той час як доданими до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери інспектора, а також рапортом інспектора, який був свідком вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та відповідно спростовуються доводи позивача, викладені в обґрунтування позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи до суду не з`явились та явку уповноважених представників не забезпечили, про причини їх неявки суду не повідомили.

З огляду на викладене та керуючись приписами ст. 311 та ч. 2 ст. 312 КАС України, колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, інспектором 4-ї роти упраління патрульної поліції у м.Бориспіль Департаменту патрульної поліції Ільїним О.І. 09 грудня 2018 року було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 367995. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «MERCEDEC BENS», номерний знак НОМЕР_1 , 09 грудня 2018 року о 17.00 год. на 102 км автошляху Київ - Харків, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо" та здійснив поворот на ліво в зоні дії знаку, чим порушив п.п.4.1 додаток 1 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за наведених обставин та керуючись положеннями ст.ст.33 та 284 КУпАП інспектором було застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що жодних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності та складання оскаржуваної постанови не було, оскільки правил дорожнього руху він не порушував та був зупинений представниками Департаменту патрульної поліції з незрозумілих йому причин.

Разом з цим, позивач звертав увагу суду, що при розгляді справи та прийняття оскаржуваної постанови, відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Зокрема, позивач стверджує, що докази порушення, а саме фото/відео фіксації або показання свідків, які підтверджують порушення ним Правил дорожнього руху, а саме п.п.4.1 додатку 1 - відсутні. Крім того, позивач також зауважує, що маркою транспортного засобу, яким він керував 09 грудня 2018 року є «DAIMLER CHRYSLER», проте у протоколі інспектором було вказано марку іншого транспортного засобу, а саме -«MERCEDEC BENS». За таких обставин, позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є незаконною та необґрунтованою, та такою, що не відповідає нормам КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з наявних у справі доказів не вбачається, що у діях позивача присутній склад адміністративного правопорушення, оскільки доказів до суду вчинення даного правопорушення саме позивачем, відповідач суду не надав. Крім того, судом було встановлено, що позивачу не пред`являлись докази скоєння ним правопорушення, як це передбачено нормами КУпАП; при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не було також враховано пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, не роз`яснено позивачу його прав та обов`язків. Натомість, в рапортах та постанові про адміністративне правопорушення різняться марки та реєстраційні номера автомобілів, у той час, як авто позивача має взагалі інший реєстраційний номер та марку.

За вказаних обставин, Яготинський районний суд Київської області дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а оскаржувана позивачем постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення, зокрема, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до пп."б" п.2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, в тому числі, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Підпунктом 4.1 п.4 розділу 33 "Дорожні знаки" Правил дорожнього руху передбачено наказовий знак "Рух прямо".

Дія знаків 4.1 - 4.6 не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знаків 4.1 - 4.6 поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким вони встановлені. Дія знака 4.1, установленого на початку дороги або за перехрестям, поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя. Знак не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території.

Отже, в зоні дії знаку 4.1 "Рух прямо" водію заборонено, зокрема, здійснювати поворот на ліво.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що останній 09 грудня 2018 року не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо", а саме - здійснив поворот на ліво в зоні дії знаку, чим порушив п.п.4.1 додаток 1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне право- порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

В той же час, колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Зокрема, відповідачем не надано суду відеозапису на якому зафіксовано подію порушення позивачем вимог дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо", не підтверджено факт наявності на 102 км. автодороги Київ-Харків, відповідного дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо", жодним чином не зафіксовано факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, не опитано свідків.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, наявність порушення ОСОБА_1 . пп.4.1 додаток 1 Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, до суду не надано.

При цьому, колегія суддів зазначає, що надані відповідачем до матеріалів справи рапорти інспекторів роти № 4 БПП в м.Бориспіль УПП у Київській області не приймаються судом до уваги, оскільки у них вказано іншу модель та реєстраційний номер транспортного засобу ніж в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, отже вказані докази не є належними та достовірними.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора також неможливо встановити факт недотримання позивачем правил дорожнього руху, а саме пп.4.1 додатку 1, оскільки на вказаному відеозаписі зафіксовано лише фрагмент процедури розгляду оскаржуваної постанови, де позивач заперечує факт порушення ним правил дорожнього руху.

Щодо посилання апелянта на те, що ним було помилково вказано іншу марку автомобіля, оскільки позивач не дав можливості ознайомитись з реєстраційними документами на транспортний засіб у повній мірі, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону «Про Національну поліцію» № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

При цьому, приписами ч.1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, жодних доказів про притягнення позивача до відповідальності за не пред`явлення для перевірки реєстраційного документа на транспортний засіб відповідачем суду не надано.

Таким чином, відповідні доводи апелянта є безпідставними та не приймаються колегією суддів до уваги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України та відповідно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а також правомірності складання та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 367995 від 09 грудня 2018 року.

Таким чином, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора 4-ї роти управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Ільїна Олега Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович