Справа № 320/673/19
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року № 320/673/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 30.01.2019р. №.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки прийняте на підставі неправомірних висновків акту перевірки про використання позивачем пального і мастильних матеріалів в операціях, що не є господарською діяльністю, за відсутності первинних документів та акту вибіркової (часткової) інвентаризації, складеного за вимогою відповідача під час перевірки.

Також вказує, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач не врахував, що позивач у межах господарської діяльності здійснив перевезення вантажів по Україні і міжнародному сполученні, що підтверджується CMR та ТТН та згідно акту перевірки підтверджено суму податкових зобов`язань позивача - 134 656 грн., суму податкового кредиту за жовтень 2018 року у розмірі 367 994 грн., обсяги постачання послуг у ході господарської діяльності - перевезень вантажу по території України та за її межами на суму 5 850 494 грн. Надана ТОВ "ВАСТ-ТРАНС" оборотно-сальдова відомість по рахунку 947 підтверджує відсутність на підприємстві за період - жовтень 2018 року втрат та нестач.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ТОВ "ВАСТ-ТРАНС" 19.11.2018 подано до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2018 року з додатками, що підтверджується квитанцією № 2 від 19.11.2018, реєстраційний номер .

Разом з податковою декларацією позивачем також подано розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2018 року) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів та рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми правонаступника (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2018 року).

Згідно даних податкової декларації податкові зобов`язання складають 134656 грн. (рядок 9); податковий кредит - 367994 грн. (рядок 17); від`ємне значення - 233 338грн. (рядок 19) бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку підлягає 233 338 грн.

Головним управління ДФС у Київській області у період з 20.12.2018 по 04.01.2019 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ВАСТ-ТРАНС" з питань правомірності декларування суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за жовтень 2018 року, яка виникла за рахунок поточного від`ємного значення ПДВ.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 14.01.2018 №22/10-36-12-02/30367782 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що, не зважаючи на затвердження наказом від 02.05.2018 №02- 05/2018 «Для планування витрат палива з метою його раціонального використання на автомобільному транспорті по підприємству» головному бухгалтеру ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» проводити списання палива по факту його використання відповідно до подорожніх листів та виконаних розрахунків до виконаних рейсів згідно подорожніх листів, первинним документом, згідно якого проводиться списання дизельного пального, є авансові звіти, що підтверджується карткою рахунку 23 (види витрат: дизпаливо).

Проведеною перевіркою списання палива відповідно до наданих подорожних листів та розрахунків до виконаних рейсів встановлено його списання у жовтні 2018 року у кількості 76174,29 л. на суму 1679238,28 грн., що відповідає картці рахунку 23 (види витрат: дизпаливо) (Дт 23 Кт 203).

Згідно оборотно-сальдової відомості ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» за жовтень 2018 року по рахунку 203, по субконто «Дизельне пальне» значаться кредитові обороти в кількості 76174,29 л. на суму, 1679238,28 грн. Різниця між списанням дизельного палива по рахунку 203 та розрахунків до виконаних рейсів згідно до подорожніх листів, рахунку 23 субконто дизпаливо складає 5090,87 грн., 185,88л. 75988,410.

Проведеною перевіркою використання дизельного палива у господарській діяльності ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» з урахуванням норм витрат, встановлених наказом ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» від 02.05.18 №02-05/2018 «Для планування витрат палива з метою його раціонального використання на автомобільному транспорті по підприємству», встановлено наступне.

1. Згідно подорожнього листа від 29.10.18 №1075 та розрахунку до виконаного рейсу № 361 від 30.10.18. Транспортний засіб 003-79 КМ/АІ 8022 ХХ показники спідометра при виїзді - 74049при заїзді - 74237, загальний пробіг 188 км. Дизпаливо при виїзді - 90 л., при заїзді -200 л. Заправки дизельного палива по картці -170л. Розрахунок згідно норми 57,65л. фактичні витрати - 60л. перевитрата становить - 2,35 л.

2. Згідно подорожнього листа від 16.10.18 №1044 та розрахунку до виконаного рейсу № 620 від 22.10.18. Транспортний засіб НОМЕР_16 показники спідометра при виїзді - 20526 при заїзді - 21622 загальний пробіг 1096 км. Дизпаливо при виїзді - 160 л., при заїзді - 370 л. Заправки дизельного палива на базі 0 л., інші заправки 585,05 л. Розрахунок згідно норми 369.45 л. Факт - 375,05 л., перевитрата - 5,6 л.

3. Згідно подорожнього листа від 18.10.18 №1055 та розрахунку до виконаного рейсу № 616 від 22.10.18. Транспортний засібНОМЕР_17 показники спідометра при виїзді - 966625, при заїзді - 966787, загальний пробіг - 159 км. Дизпаливо при виїзді - 147 л., при заїзді - 95 л. Заправки дизельного палива на базі 0л., інші заправки 0 л. Розрахунок згідно норми - 50,55л., фактичні витрати - 52л., перевитрата - 1,45 л.

Перевіркою встановлено перевищення фактичних витрат палива над встановленою плановою нормою на 9,4 л. У жовтні 2018 року проведено списання дизельного палива 76174,290 л. на загальну суму 1679238,28 по ціні 22,05 грн. за літр без ПДВ. Сума ПДВ по перевищенню фактичних витрат палива над встановленою плановою нормою складає 9,4 л. * 2205 грн.* 20% = 41,46 грн.

Проведеною перевіркою встановлено, що у жовтні 2018 року згідно акту на списання від 31.10.18 проведено списання бензину А-95 по факту використання за жовтень 2018 року в кількості 160 л. на загальну суму без ПДВ 4252 грн.

Надані на запит від 21.11.2018 №21215/10/10-36-12-02-10 "Про надання документів" до перевірки накази від 02.05.18 №02-05/2018 «Для планування витрат палива з метою його раціонального використання на автомобільному транспорті по підприємству», від 02.05.18 №05-05/2018 «Для планування витрат оливи, мастильних матеріалів та експлуатаційних рідин з метою раціонального використання на автомобільному транспорті по підприємству» не встановлюють нормування витрат придбаного палива (бензину марки А-95) та його списання згідно первинних документів.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 23 за жовтень 2018 року відсутнє списання за статтею витрат по субконто бензин А-95.

У жовтні 2018 року проведено списання бензину марки А-95 160 л. на суму без ПДВ 4252 грн. (ПДВ - 850,40 грн.).

Зазначені суми ПДВ були включені ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» до податкового кредиту у періодах придбання у відповідності до вимог пунктів 198.1. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України.

Проведеною перевіркою встановлено використання частини придбаного дизельного палива, бензину марки А-95 у жовтні 2018 року в операціях, що не можна віднести до господарської діяльністю у зв`язку із встановленням фактів:

- перевищенню фактичних витрат палива над встановленою нормою витрат на 9,4л.* 22,05 грн. = 207,27 грн. (ПДВ - 41,46 грн.);

- списання бензину марки А-95 без будь-якого нормування та відповідного відображення згідно первинних документів у бухгалтерському обліку - 160 л. на суму без ПДВ - 4252 грн. (ПДВ - 850,40 грн.).

Крім того, під час перевірки проводилась звірка транспортних засобів, наявних у бухгалтерському обліку ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» та у Регіональному сервісному центрі МВС у Київській області, у зв`язку з чим направлялись запити від 07.12.2018 року.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Київській області від 22.12.2018 №31/10-5725 (вх. ДФС №21883/9 від 27.12.2018, згідно якої надана інформація, що транспортні засоби напівпричепи н.з. НОМЕР_5 , НОМЕР_18, НОМЕР_19 зареєстровані за ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» .

Транспортний засіб Schmitz напівпричіп н.з. НОМЕР_6 знято з обліку для реалізації 29.12.2007, транспортний засіб Мercedes-Benz954.03 тягач н.з. НОМЕР_7 знято з обліку для реалізації 23.12.2008.

Транспортний засіб SchmitzS 01 12.12.05.2017 перереєстровано при заміні свідоцтва про реєстрацію із зміною номерного знаку з НОМЕР_8 на НОМЕР_9 , транспортний засіб TangKarl03.01.2018 перереєстровано при заміні свідоцтва про реєстрацію із зміною номерного знаку з НОМЕР_10 на НОМЕР_11 , транспортний засіб KroneSDP 27 26.04.2018 перереєстровано пр. заміні свідоцтва про реєстрацію із зміною номерного знаку з НОМЕР_12 на НОМЕР_13 .

При знятті з реєстрації 29.12.2007 р. транспортного засобу напівпричепа Schmitz н.з. НОМЕР_6 та тягач Mercedes-Benz 954.03 н.з. НОМЕР_7 ТОВ «ВАСТ-ТРАС» мав нарахувати податкові зобов`язання на загальну суму ПДВ 17042,76 грн. (11004,83 грн. + 74208,94 грн. = 85213,77 грн. * 20%)

Враховуючи викладене, відповідач дійшов висновку, що документальною позаплановою виїзною перевіркою не встановлено порушень щодо відображення ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» (код за ) бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за жовтень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.11.2018 №) у сумі 215403 грн.

Документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» (код за СДРПОУ 30367782) з питання правомірності декларування суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за жовтень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.11.2018 №) встановлено порушення: п. 198.5. ст. 198. н.200.1. п.200.4 ст.200, у результаті чого у відповідності до пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України:

- завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у сумі 17935 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 30.01. 2019 №.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Судом встановлено, що позивач здійснює списання палива, мастильних матеріалів та рідин за фактом їх використання автомобілями з урахуванням норм витрат на підставі Акта на списання від 31.10.2018, що знаходить своє відображення у картці рахунку 92 «Адміністративні витрати».

Відповідно до Реєстру розрахунків та подорожніх листів за жовтень 2018 року кількість дизельного палива, фактично списана позивачем у жовтні 2018 року у межах господарської діяльності по виконаним рейсам, складає 76174,29 л. (картка рахунку 23), згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку: 203 - ТМЦ - дизпаливо -76174,29 л. на суму 1 679238,28 грн.

Щодо зазначення відповідачем у відзиві на позов про порушення позивачем норм списання дизельного палива та бензину марки А-95, встановлених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. №43 «Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» (далі - Наказ №43), суд зазначає наступне.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає про те, що наказ Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998 «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» не носить імперативного характеру для підприємства з організаційно-правовим статусом, як у позивача, але на думку відповідача позивач зобов`язаний застосовувати судову практику ВАСУ та листи Міністерства юстиції України.

Відповідно до п.3.1 ст. 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, вищевказаний наказ Міністерства транспорту України та лист Міністерства юстиції України не носять імперативного характеру для позивача, не входить до складу податкового законодавства України та не регулюють правовідносини з оподаткування з податку на додану вартість.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначений у статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.5. статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини другої статті 3 вказаного Закону на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Пунктом 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 "Звіт про фінансові результати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 № 87 передбачено, що витрати - це зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власниками) за звітний період.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідач в акті перевірки підтвердив, що обсяги з «придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України» без податку на додану вартість складають 1850 855 грн., сума ПДВ - 370171 грн. (п. 3.5 акту перевірки) (з урахуванням коригування р. 14 на 2177 грн. ) - 367 994грн., згідно податкової декларації з ПДВ за жовтень 2018 року сума зобов`язань позивача складає -134 656 грн., з урахуванням коригування.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200Податкового кодексу України відповідач мав розрахувати суму бюджетного відшкодування на підставі фактично підтверджених ним показників кредиту та зобов`язань позивача: 134 656 грн. - 367994 грн. = 233 338 грн.

Станом на дату подання податкової декларації за жовтень 2018 року за даними системи електронного адміністрування сума ліміту становить 294198,69 грн., сума податкового боргу - 0,00 грн.

Згідно Додатку №1 до акта перевірки загальна сума фактичних оплат позивача у жовтні 2018 року склала - 1 800 000грн., у тому числі ПДВ - 300000 грн.

Таким чином, від`ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті - (233 338 грн.) є меншим ніж фактично сплачена позивачем сума ПДВ у звітному податковому періоді ( жовтень 2018 р.) постачальникам таких товарів/послуг (300 000 грн.) та не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації (294 198,69грн.).

Отже, позивачем було обґрунтовано заявлено до бюджетного відшкодування суму з податку на додану вартість у розмірі 233 338 грн.

Щодо збільшення позивачу суми податкових зобов`язань за зняття з реєстрації в органах МВС транспортних засобів у 2007 році, судом встановлено наступне.

На аркуші 9 акта перевірки відповідач зазначає, що балансова вартість напівпричепа Schmitz н.з. НОМЕР_6 та тягача Mercedes-Benz 954.03 н.з. НОМЕР_7 становить 85 213,77 грн. (11 004,83 грн. + 74 208,94 грн.), сума ПДВ - 17 042,76 грн.

На аркуші 4 Акта перевірки відповідач зазначає дані рахунку 131«Знос (амортизація» необоротних активів) та вказав, що залишкова вартість Scаnia 113M та грузового фургону WV складає -0 грн., а у випадку напівпричепа Schmitz н.з. НОМЕР_6 та тягача Mercedes-Benz 954.03 н.з.НОМЕР_7 відповідач не здійснює розрахунки по залишковій вартості, яка дорівнює 0 грн.,а бере до уваги балансову вартість транспортних засобів станом на 2007 рік у розмірі 85 213,77 грн.

Відповідно до Інструкції Плану рахунків бухгалтерського обліку, активів, капіталу, зобов`язань, і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 № 291 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 р. за № 893/4186, для відображення в бухгалтерському обліку транспортних засобів застосовують бухгалтерський рахунок 10, «Основні засоби» субрахунок 105 "Транспортні засоби".

За дебетом рахунку 10 "Основні засоби" відображається надходження (придбаних, створених, безоплатно отриманих) основних засобів на баланс підприємства, які обліковуються за первісною вартістю, сума витрат, яка пов`язана з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта; сума дооцінки вартості об`єкта основних засобів, за кредитом - вибуття основних засобів внаслідок продажу, безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом, а також у разі часткової ліквідації об`єкта основних засобів, сума уцінки основних засобів.

Відповідно до п.33 ПСБО №7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. №92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 №288/4509, визначено, що об`єкт основних засобів вилучається з активів (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок безоплатної передачі або не відповідності критеріям визнання активом.

Відповідно ПСБО №7 «Основні засоби» не передбачає ніяких дій з основними засобами, якщо вони зняті з реєстрації в органах МВС. Зняті з реєстрації в органах МВС основні засоби не підлягають ліквідації чи списанню з балансу.

Судом встановлено, що основні засоби: напівпричіп SCHMITZ н . з НОМЕР_20 та тягач MERCEDES-BANZ 954.03 н.з. НОМЕР_7 перебувають на території ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» та були надані для огляду представнику відповідача під час перевірки.

Згідно п. 4 ПСБО №7 «Основні засоби» залишкова вартість - це різниця між первісною вартістю необоротного активу і сумою його накопиченої амортизації.

Залишкова варість даних основних засобів становить на 01.10.2018р. - 0,00 грн., що підтверджуться оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 10.5 «транспортні засоби» і по рахунку 131 «Знос (амортизація» необоротних активів.)

Відповідно до аб. 1 п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, відповідач визначив суму податкових зобов`язань у сумі 17 042,76 грн. в порушення встановленого законодавством строку - 1095 днів (термін зняття з обліку в органах МВС) - 29.12.2007 та 23.12.2008) та без врахування фактичної залишкової вартості транспортних засобів - 0 грн.

Згідно з аб.1 до аб. 1 п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України спір стосовно такого податкового повідомлення не підлягає розгляду в судовому порядку.

Також суд не погоджується із твердженням відповідача про порушення позивачем пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до акту перевірки позивачу нараховано податкові зобов`язання відповідно до п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України на суму 17 935 грн., що призвело до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду (р.19) на суму 17 935 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р. 20.2.1 ) за жовтень 2018 року.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку №1204 у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими, зокрема, формами:

- у разі виявлення за результатами перевірок заниження суми податкових зобов`язань для цілей розділу V Кодексу - форми «Р»;

- у разі зменшення контролюючим органом суми від`ємного значення суми податку на додану вартість - форми «В4»;

- у разі зменшення контролюючим органом суми бюджетного відшкодування - форми «В 1».

Податкові повідомлення-рішення форми «Р», «В1» та «В4» позивач має право оскаржити в адміністративному або судовому порядку у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України.

Згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2018 форми «В1» відповідач встановив порушення позивачем п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 та зменшив суму бюджетного відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок за жовтень 2018 року у розмірі 17935,00 грн., нарахував штраф у розмірі 8967,5 грн. без прийняття попередньо рішення про збільшення податкових зобов`язань та зменшення суми від`ємного значення суми податку на додану вартість.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 31.01.2019 № 14285, а також здійснені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, розмір яких складає 10000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 05.02.2019 №14320, актом виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги від 20.12.2018 №177, договором про надання правничої допомоги від 20.12.2018 №177.

Понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 11921 грн. підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 30.01.2019 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" (, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петрушки, вул. Лісна,1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (, м. Київ-151, вул. Народного Ополчення, 5а) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000(десять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.