Справа № 824/421/19-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/421/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області ( далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року та за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року включно.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок призначеного ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 включно, виходячи із суми 47574,0 грн. та за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року включно, виходячи із суми 51867,00 грн., з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.12.2018 року та 16.01.2019 року звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку розміру призначеного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018 року виходячи із суддівської винагороди в розмірі 47574,00 грн., додавши при цьому довідку про суддівську винагороду, однак відповідачем перерахунок здійснено з 01 січня 2019 року, а не з 04.12.2018 року.

01.02.2019 року позивач вдруге звернувся із заявою до відповідача про перерахунок довічного грошового утримання до якої також додав довідку №13 від 30.01.2019 року про суддівську винагороду станом на 01.ю01.2019 року в сумі 51867 грн. За результатом розгляду заяви відповідач здійснив перерахунок з 01.02.2019 року, а не з 01.01.2019 року, як того просив позивач.

На думку позивача, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з 04.12.2018 року та з 01.01.2019 року відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, передбачений ст.19 Конституції України, Законом України "Про судоустрій і статус суддів", а тому дії останнього є протиправними.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні адміністративного позову з огляду на наступне.

Вказав, що доводи наведені в позовній заяві, не спростовують правомірності рішення Головного управління пенсійного фонду з огляду на таке.

Посилаючись на норми Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" та враховуючи положення п. 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, відповідно до якого, перерахунок проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Саме тому, перерахунок позивачу відповідно було проведено з 01.01.2019 року та з 01.02.2019 року.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), перебуває на обліку у відповідача та отримує довічне грошове утримання, як суддя у відставці.

16.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці з 04 грудня 2018 року виходячи із встановленого Рішенням Конституційного суду України № 11-р/2018 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", відповідно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 грн., виходячи із розміру 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. (а.с.8)

Листом №52/Г-11/11 від 30.01.2019 року відповідачем надано відповідь, якою повідомлено, що Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року у справі № 11-р/2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України " Про забезпечення права на справедливий суд " від 12 лютого 2015 року " 192 -VIII. При цьому зазначено, що відповідно до Закону України Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав (далі - Закон 2415), внесено зміни до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Зазначеними змінами передбачено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Посилаючись на Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, відповідачем зауважено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проведений позивачу з 1 числа місяця, наступного за місяцем у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Враховуючи, що Рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 набрало чинності 04.12.2018 року, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведено з 01.01.2019 року згідно з наданою заявою та довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці від 17.12.2018 року № 56.

Таким чином, з 01.01.2019 року розмір щомісячного довічного грошового утримання внаслідок проведеного перерахунку складає 42816,00 грн. (90% від суддівської винагороди - 47574,00 грн.)

Додатково повідомлено, що оскільки на час опрацювання документів відомості на виплату пенсій на січень 2019 року вже були сформовані, виплату щомісячного довічного грошового утримання в новому розмірі та доплату за січень поточного року буде проведено в лютому 2019 року . (а.с.9)

01.02.2019 року позивач звернуся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якій просив провести перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2019 року виходячи із винагороди в розмірі 51867,00 грн. (а.с.10)

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області № 56 від 17.12.2018 року, яка видана ОСОБА_1 , станом на 04.12.2018 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 47574,00 грн., у тому числі: - посадовий оклад 26430,00 грн., доплата за вислугу років (80%) 21144,00 грн. (а.с. 11)

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області № 13 від 30.01.2019 року, яка видана ОСОБА_1 , станом на 01.01.2019 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 51867,00 грн., у тому числі: - посадовий оклад 28815,00 грн., доплата за вислугу років (80%) 23052,00 грн. (а.с. 12)

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем проведено перерахунок позивачу довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2019 року, а не з 04 грудня 2018 року, та з 01 лютого 2019 року, а не з 01 січня 2019 року, що і є спірним у даній справі.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України Про судоустрій та статус суддів від 07.07.2010 року з урахуванням рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року та Закону України Про судоустрій та статус суддів України №1402-VIII від 20.06.2016 року, якими передбачено перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Статтею 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VIII у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.12.2015 року визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що довічне грошове утримання судді у відставці залежить від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Так, за змістом статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішення № 8-рп/20р5 від 11 жовтня 2005 року, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою від 16.01.2019 року, в якій просив провести перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018 року, враховуючи Рішенням Конституційного суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018р., однак відповідачем відмовлено позивачу.

Так, 04.12.2018 Конституційним судом України прийнято рішення № 11-р/2018, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 3 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 N 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 N 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд".

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 133 вищезазначеного Закону посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом судді апеляційного суду - 1,1.

Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01.01.2011 - 6 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2012 - 8 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2013 - 10 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2014 - 12 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2015 - 15 мінімальних заробітних плат".

Також, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 10 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 N 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 N 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України від 02.06.2016 N 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" зі змінами.

В частині третій резолютивної частини рішення також вказано, що положення ч.ч. 3, 10 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 N 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 N 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", які визнані неконституційними п.п. 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний суд України в даному рішенні відновив права на отримання посадового окладу у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2015, а також зазначив, що положення ч. 3 ст. 133 Закону № 2453в редакції Закону N 192 звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів у частині зменшення гарантованого розміру винагороди судді, створює загрозу для незалежності як судді, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддю через розмір його матеріального забезпечення. Таким чином, положення ч. 3 ст. 133 Закону №2453 в редакції Закону № 192 суперечить ч.ч. 1, 2 ст. 26 Конституції України. Також вказав, що якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення ч. 10 ст. 133 Закону №2453 у редакції Закону № 192, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Суд зазначає, що рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено. Положення, які визнані неконституційними п. п. 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Зазначене є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці та має проводитися з 04.12.2018 року, оскільки в даному випадку, у відповідності до п. 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, не відбувається зміна розміру щомісячного грошового утримання суддям, а виключно відновлюються раніше порушені права.

Однак, як встановлено судом перерахунок грошового утримання на підставі довідки від 17.12.2018 року № 56 проведено відповідачем не з 04.12.2018 року, тобто з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України, а з 01.01.2019 року, що суперечить вимогам чинного законодавства, відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019 року згідно з довідкою від № 13 від 30.01.2019 року слід зазначити, що вказаний перерахунок обумовлено підвищенням суддівської винагороди через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з Законом України від 23.11.2018 N 2629 "Про державний бюджет на 2019 рік".

При цьому, дію вказаного закону поширено на весь 2019 рік, в тому числі і на січень 2019 року, що свідчить про виникнення права на перерахунок довічного грошового утримання з 01.01.2019 року, а не з місяця, наступного за місяцем, у якому відбуваються зміни.

Саме з 01.01.2019 року встановлюється оновлений посадовий оклад судді, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і саме з цієї дати відбувається зміна грошового утримання. В свою чергу, прийняття Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" не може звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

В ході розгляду справи судом встановлено, що перерахунок грошового забезпечення на підставі заяви від 01.02.2019 року відповідачем здійснено з 01.02.2019 (а.с. 15), а не з 01.01.2019 року.

Крім того, на думку суду посилання відповідача на п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2018 №3-1 є безпідставним, оскільки порядок подання документів в даному випадку не врегульовує період з якого (за який) має проводитись перерахунок пенсії, а тим паче вказаний Порядок не може звужувати будь-яких гарантій визначених нормативним актом, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням викладеного, аналізуючи зазначені норми права у їх сукупності та взаємозв`язку у часі - суд дійшов до висновку, що відмова відповідача у перерахунку позивачу довічного грошового утримання судді у відставці є протиправною.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено статтею 245 КАС України.

Частиною 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення (окрім іншого) про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 3-4 ст. 245 КАС України).

Із змісту вказаних норм вбачається, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Звертаючись до суду, позивач просив визнати протиправними дії та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018 року та з 01.01.2019 року.

Суд зазначає, що позовна вимога зобов`язального характеру відповідно до вимог статті 245 КАС України є похідною від визнання бездіяльності протиправною, а не дій.

Зі змісту спірних правовідносин вбачається, що відповідачем вчинено дії по перерахунку грошового утримання в січні-лютому 2019 року. При цьому, мала місце протиправна бездіяльність відповідача, яка полягала у відмові в перерахунку по заявах позивача. Відтак, належним способом захисту порушених прав позивача є визнання саме бездіяльності протиправною, а не дій відповідача, що узгоджуватиметесь з вимогами статті 245 КАС України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на наведене, та з урахуванням встановлених обставин в справі, адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не здійснення перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року та за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року включно.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок призначеного ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 включно, виходячи із суми 47574,00 грн. та за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року включно, виходячи із суми 51867,00 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір в сумі 768,40 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (1 АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Оренбурзька, 7-А, м. Чернівці, 58022, 5)

Суддя Боднарюк О.В.