Справа № 560/4392/18
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4392/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

03 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року (повний текст якого складено 21 лютого 2019 року у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року позов задоволено, а саме: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 09 листопада 2018 року № Ф-41728-17 про сплату боргу (недоїмки); стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704,80 грн за рахунок асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серія НОМЕР_1 від 06.02.2007, стверджено державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , запис про проведення державної реєстрації №2 020417 (а.с. 13).

Згідно з Актом ДПІ у м. Хмельницькому №1492 від 25.10.2010 ФОП ОСОБА_1 взятий на облік в ДПІ у м. Хмельницькому за №22918 від 08.02.2007. Приватний підприємець не подає податкову звітність з 01.01.2008.

Відповідно до копії постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2011 року по справі №2270/406/11 за позовом Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому до фізичної особи-підприємця Вовка Юрія Миколайовича про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, яка набрала законної сили 03.03.2011, адміністративний позов задоволено, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 (а.с. 14).

Згідно з супровідним листом Хмельницького окружного адміністративного суду за №419/11 від 08.02.2011 сторонам направлено копію постанови суду від 31.01.2011 у справі №2270/406/11.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № станом на 23.12.2018 зареєстровано ФОП ОСОБА_1 , і відсутні відомості щодо запису про припинення підприємницької діяльності (а.с.21-22).

Отже, позивач з 01.01.2008 не подавав податкову звітність контролюючому органу, а за рішенням суду у справі №2270/406/11 припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , і про це відомо відповідачу.

Згідно облікових карток Пенсійного фонду України про застраховану особу позивача, форми ОК-7, ОК-5, єдиний внесок за нього в період припинення його діяльності сплачено роботодавцями: ТОВ "ГЕРМЕС", приватним підприємством "АЙСНЕТ", товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРУС-ЗАХІД", акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (а.с. 16-20).

Відповідно до корінця вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-41728-17 від 09.11.2018, загальна сума боргу платника єдиного внеску станом на 31.10.2018 становить 15819,54 гривень (а.с. 27).

В письмових поясненнях від 03.01.2019, представник відповідача зазначає, що згідно АІС "Податковий блок" ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перебуває на обліку в ДПІ у м. Хмельницькому з 08.02.2007 по теперішній час на загальній системі оподаткування. Борг ЄСВ з 09.02.2018 по 29.12.2018 - 15819,54 грн. Нарахування: за 2017 рік (09.02.2018) - 8448,00 грн; I квартал 2018 року (19.04.2018) - 2457,18 грн; IІ квартал 2018 року (19.07.2018) - 2457,18 грн; III квартал 2018 року (19.10.2018) - 2457,18 гривень (а.с. 25). При цьому відповідач не надав суду інформацію щодо дати виникнення боргу (місяць, рік), що суд вимагав ухвалою від 26.12.2018.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено, що стверджено постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2011 року по справі №2270/406/11, яка набрала законної сили 03.03.2011. При цьому, податковий орган у 2018 році (через 6 років після припинення підприємницької діяльності позивачем) нараховує позивачу суму єдиного соціального внеску за 2017 рік - 8448 гривень та за 1-3 квартали 2018 року, і виносить вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-41728-17 від 09.11.2018 на суму 15819,54 гривень, що є протиправним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 2-3 ст. 9 Закону № 2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною 1 ст. 51 Господарського кодексу України визначено, що підприємницька діяльність припиняється, зокрема, на підставі рішення суду у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі - Закон № 755-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 755-IV (в редакції, чинній на момент винесення постанови суду по справі №2270/406/11), державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі, зокрема, постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 755-IV, підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є, зокрема, неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Частиною 2 ст.14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для винесення оскаржуваної вимоги №Ф-41728-17 від 09.11.2018 щодо позивача, оскільки судовим рішенням у справі № 2270/406/11 (яке набрало законної сили) підприємницьку діяльність ОСОБА_1 було припинено.

Окрім того, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.

А відтак, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 червня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Боровицький О. А.