Справа № 520/1756/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

28.05.2019 р. № 520/1756/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Суховарової О.А.,

представника позивача - Корнієнко Ю ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Гончар С.Б.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Тертишника Дмитра Олександровича, третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Тертишника Дмитра Олександровича індексний номер рішення 44477043 від 07.12.2018 р. протиправним та скасувати його;

- поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 у м. АДРЕСА_2 , внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення 8362152 від 26.11.2013 р. приватним нотаріусом Слоневської Д.В. Харківського міського нотаріального округу Харківської області.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що підставою прийняття державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Тертишником Д.О. оскаржуваного рішення від 07.12.2018 р. слугувала постанова Харківського апеляційного суду від 12.11.2018 у справі №642/3885/17, якою позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 26.11.2013р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В., реєстровий номер 481. Проте, постановою Харківського апеляційного суду від 12.11.2018 у справі №642/3885/17 не було скасовано рішення про державну реєстрацію №8362152 від 26.11.2013 р. приватного нотаріуса Слоневської Д.В., як не було скасовано запис про проведену державну реєстрацію прав та не приймалось рішення про скасування документа на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності. Таким чином, оскільки єдиним предметом судового розгляду у справі №642/3885/17 було визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2013 р. без застосування до ОСОБА_3 , ПАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_4 наслідків його недійсності, просить суд поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення 8362152 від 26.11.2013 р.

Ухвалою судді від 06.03.2019 року відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.03.2019 року о 10:30 год.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) до участі у розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Тертишника Дмитра Олександровича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Представник відповідача в судовому засіданні надав клопотання, в якому просив закрити провадження у справі, оскільки, зі змісту позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з оскарженням позивачем реєстраційних дій, стосовно яких існує спір про цивільне право, у межах якого можуть бути вирішені питання, пов`язані з реєстрацією права власності на житло. Предметом зазначеного спору є визнання протиправними дій державного реєстратора щодо скасування державної реєстрації права власності позивача на об`єкт нерухомого майна (квартиру) та відновлення становища позивача, яке існувало до прийняття оскаржуваного рішення. Підставою для звернення з цим позовом став факт вибуття майна з володіння ОСОБА_3 шляхом скасування за нею права власності на квартиру та поновлення запису про право власності на цей об`єкт нерухомого майна за третьою особою. Вказав, що з огляду на приписи статті 19 ЦПК зазначена справа має розглядатися в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача проти закриття провадження заперечував, зазначив, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав клопотання представника відповідача та просив закрити провадження по справі, посилаючись на практику Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18.

Розглянувши матеріали справи та клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.11.2013 року між ПАТ «ПроКредитБанк» (в якості продавця) та ОСОБА_3 (в якості покупця) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В., реєстраційний номер 4810. (а.с.35).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13482053 від 26.11.2013, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. 26.11.2013 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєстровано під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01 (номер запису про право власності 3556393) право приватної власності на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_3

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 19.07.2018 року по справі №642/3885/17 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 (як іпотекодавцю) до ОСОБА_3 , ПАТ «ПроКредитБанк», треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 26.11.2013, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Слоневською Д.В. відмовлено. (а.с.51-56).

Постановою Харківського апеляційного суду від 12.11.2018 року по справі №642/3885/17 рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19.07.2018 року по справі №642/3885/17 скасовано, позов ОСОБА_4 (як іпотекодавцю) до ОСОБА_3 , ПАТ «ПроКредитБанк», треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору недійсним задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , укладений між Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО Слоневською Д.В. 26 листопада 2013 року, зареєстрований в реєстрі за №4810. (а.с.57-63). При цьому питання наслідків визнання договору недійсним судом не вирішено. На даний час справа знаходиться в провадженні Верховного Суду, що підтверджується ухвалою Верховного Суду про призначення до судового розгляду від 28.03.2019 р. по справі №642/3885/17.

Державним реєстратором департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Тертишником Д.О. за наслідками розгляду заяви уповноваженого представника ОСОБА_7 Оксани Петрівни, ОСОБА_8 , 07.12.2018 прийнято рішення індексний номер 44477043 про скасування запису про право власності за номером 3556393 та цього ж дня внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підставою скасування права власності за ОСОБА_3 зазначено рішення Харківського апеляційного суду №642/3885/17 від 12.11.2018 (а.с.64-65).

Не погоджуючись з вказаним рішенням про скасування запису про право власності та вважаючи, що запис на право власності ОСОБА_3 підлягає поновленню, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи питання предметної юрисдикції цього спору, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З огляду на наведені вище нормативні положення не можна вважати публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про скасування запису про право власності позивача на квартиру, здійснення державної реєстрації такого права за третьою особою, а також відновлення становища позивача, яке існувало до порушення його права власності.

Підставою для звернення з цим позовом став факт вибуття майна з володіння позивача шляхом здійснення реєстрації прав на нього за третьою особою. Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що незаконним рішенням державний реєстратор порушив права та інтереси позивача, як власника майна.

Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача та заявлені позовні вимоги призводять до вирішення питання про право власності на вказане нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_4 .

Суд зазначає, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 вересня 2018 року по справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорене рішення, здійснено оспорений запис.

Як свідчать матеріали справи, в даному випадку позивач не звертався до державного реєстратора із заявою про вчинення реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_4 , а предмет позову стосується дій, вчинених державним реєстратором в інтересах третьої особи, ОСОБА_4 за заявою третьої особи. Тобто, позивач оспорив право власності третьої особи на квартиру АДРЕСА_4 , що, на думку позивача, незаконно вибула з його володіння після того, як у судовому порядку вже був вирішений спір про право між цими фізичними особами, і судове рішення набрало законної сили.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 05.12.2018 р. по справі № 757/1660/17-ц (провадження № 14-396 цс 18) для забезпечення узгодженості з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, судової практики щодо юрисдикції суду у всіх спорах про скасування рішення державного реєстратора чи запису, внесеного ним до відповідного державного реєстру, щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно чи їх обтяжень в інтересах особи, яка не була заявником стосовно вчинення відповідних реєстраційних дій, відступила від висновку, викладеного у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 619/2019/17, та сформувала висновок, відповідно якого скасування державної реєстрації права, належного одній особі за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тому такі спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстроване право чи обтяження, мають вирішуватися залежно від суб`єктного складу їх сторін судами господарської або цивільної юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 внаслідок реєстрації цього нерухомого майна за іншою фізичною особою, ОСОБА_4 .

Визнання незаконним та скасування зазначеного вище рішення відповідача впливає на цивільні права третьої особи, а тому в цьому випадку існує спір про право, що, у свою чергу, унеможливлює його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 14 травня 2019 року у справі № 822/1703/16, 5 грудня 2018 року у справі № 757/1660/17-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 813/1362/16, 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18, 29 січня 2019 року у справі № 803/1589/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Враховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття фізичними особами права власності на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб, суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

За змістом ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 6 ст. 143 КАС України у випадку постановляння ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Крім цього, згідно положень ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Відтак, зважаючи на закриття провадження у справі в зв`язку з неналежністю розгляду позову в порядку адміністративного судочинства, сплачений судовий збір може бути повернуто позивачу за ухвалою суду в разі звернення з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 9, 229, 238, 241, 243, 248, 255, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - задовольнити.

Закрити провадження у справі №520/1756/19 за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Тертишника Дмитра Олександровича, третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено 31 травня 2019 року.

Суддя Д.А. Волошин