Справа № 460/1008/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2019 року м. Рівне №460/1008/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Гуль Н. В.,

відповідача: представник Дем`янюк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідравлік Центр"
доРівненської митницї ДФС
визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідравлік Центр" (далі ТОВ "Гідравлік Центр", позивач) звернулося до суду з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування картки відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00527 та визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA204000/2019/000522/2 від 15.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що подав усі документи і виконав всі умови, визначені статтею 53 Митного кодексу України, необхідні для визначення митної вартості товару за основним методом - ціною договору (контракту) щодо імпортованого товару, відтак вважає протиправним рішення відповідача про коригування митної вартості за резервним методом, а також Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якою позивачу відмовлено у митному оформленні товару, що ввозиться. З таких підстав просив суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 02.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 27.05.2019 о 09:15 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечив проти їх задоволення. Зазначив, що у інформації, наданій декларантом під час подання митних декларацій, було відсутнє обґрунтування числового значення рівня заявленої митної вартості товарів, що імпортується, тому, відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача направлено позивачу електронні вимоги щодо надання додаткових документів, з метою підтвердження заявлених відомостей у митних декларацій, на які декларантом було надано відмову в наданні додаткових документів. Враховуючи те, що заявлені числові значення складових митної вартості не були підтверджені документально та не піддаються обчисленню, відповідач стверджував, що застосування методу визначення митної вартості товару за ціною угоди було неможливим. Оскільки декларантом було відмовлено у наданні додаткових документів, у відповідності до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, та наявної цінової інформації із зовнішніх джерел, відповідачем було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості заявленого товару. З огляду на наведене, просив відмовити у задоволенні позову (а.с.47-51).

У судовому засіданні 27.05.2019 представник позивача надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в позовній заяві, а зокрема пояснив, що Відповідачем неправомірно визначено митну вартість товару на підставі методу № 6 - резервного. Позивачем для підтвердження митної вартості товару надавались документи, яких на думку позивача, достатньо для визначення митної вартості товару за методом №1 - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.05.2019 проти позовних вимог заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволені позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.04.2019 для митного оформлення автомобіля марки "Mercedes-Benz", модель GLC 220D 4 MATIC, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_1 , декларантом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС була подана митна декларація типу ІМ40 №UA204010/2019/210989 із комплектом товаросупровідних документів за заявленою митною вартістю за ціною договору в розмірі 17800,00 Євро (а.с.37).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом були подані, зокрема, наступні документи: рахунок-фактуру №90/2019 від 18.03.2019 (а.с.21-22), митна декларація типу ЕЕ № UA204010.2019.210353 (а.с.38), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №646996246 від 17.05.2016 (а.с.23-26), CMR (товаротранспортну накладну) №000468 від 26.03.2019 (а.с.19-20), платіжне доручення в іноземній валюті №35 від 20.03.2019 (а.с.36), роздруківку платежу системи SWIFT від 20.03.2019(а.с.17-18), зовнішньоекономічний контракт від 05.03.2019 №03-19 im (а.с.33-35), заявку на перевезення вантажу №7 від 26.03.2019 (а.с.14), рахунок-фактуру на здійснення перевезення вантажу №РФ-0104 від 01.04.2019 (а.с.13), копію митної декларації країни відправлення від 26.03.2019 №19PL301010E0254434 (а.с.15-16) тощо.

Як встановлено судом з матеріалів справи, в процесі здійснення процедури митного контролю, 01.04.2019 посадовою особою Рівненської митниці ДФС, було направлено декларанту електронне повідомлення, згідно зі змістом якого, надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення від 26.03.2019 року №19PL301010E0254434 містить відомості стосовно вартості КТЗ при вивезенні з Республіки Польща 77200,00 польських злотих, що перевищує заявлену до митного оформлення. Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів вартість транспортного засобу згідно цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел, - 30300,00 Євро (повідомлення до ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР) (а.с.27-28).

Ця обставина стала підставою для витребування додаткових документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, а саме виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості товару; висновку про якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного стану КТЗ.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати органу доходів і зборів (митниці) достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, розрахунки згідно із методом визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, робиться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Як слідує із пояснень представника відповідача, декларантом позивача на вимогу Рівненської митниці ДФС листом від 04.04.2019 №вих.№129 направлено Рівненській митниці ДФС лист ТОВ "Гідравлік-Центр" від 04.04.2019 №1 із додатками від польського контрагента та повідомлено про надання всіх документів, необхідних для підтвердження митної вартості. Пояснення містили обґрунтування способу визначення ціни, а саме, що на території Республіки Польща для цілей митного оформлення, при конвертування вартості із іноземної валюти в польський злотий діє система митних курсів валют, яка раз на місяць визначає курс, що застосовується у всіх операціях, пов`язаних із митним оформленням експорту. Згідно даного курсу продавцем і було зроблено розрахунок (а.с.29-30).

На підставі поданих документів, Рівненською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000522/2 від 15.04.2019, митну вартість скориговано за шостим (резервним) методом визначення митної вартості, у митному оформленні товару відмовлено згідно Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів №UA204000/2019/00527(а.с.31-32).

Статтею 55 Митного кодексу України визначено, що у разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів, декларант або уповноважена ним особа має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 55 Митного кодексу України 15.04.2019 за митною декларацією №UA204010/2019/212868 товар випущено у вільний обіг із застосуванням статті 55 МК України.

Як встановлено судом, 05.03.2019 між ТОВ "Гідравлік-Центр", Україна та "WESTPARTNERSSp.zo.o", Польща був укладений зовнішньоекономічний контракт №13-19 im купівлі-продажу товарів промислового виробництва та транспортних засобів на загальну суму 500 000,00 Євро (далі Контракт).

На підставі даного Контракту 20.03.2019 ТОВ "Гідравлік-Центр" було придбано у контрагента автомобіль марки "Mercedes-Benz", модель GLC 220D 4 MATIC, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, кількість місць для сидіння, включаючи водія 5, колісна формула 4х2, календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2016 за ціною 17 800,00 Євро.

Пунктом 3.1. Контракту встановлено, що кількість і якість товару, що продається, вказується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Контракту.

Специфікація №1 до контракту 03-19 im від 15.03.2019 містить деталізовану інформацію, що дозволяє однозначно ідентифікувати імпортований автомобіль, зазначені в специфікації вартість становить 17800,00 євро. Факт оплати даної ціни підтверджується випискою Swift платежу від 20.03.2019 за трансакцією 190320/COR/39563та платіжним дорученням №35 від 20.03.2019.

01.04.2019 для митного оформлення автомобіля марки "Mercedes-Benz", модель GLC 220D 4 MATIC, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_1 , декларантом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС була подана митна декларація типу ІМ40 №UA204010/2019/210989 із комплектом товаросупровідних документів за заявленою митною вартістю за ціною договору в розмірі 17 800,00 Євро.

Згідно приписів частини другою статті 53 Митного кодексу України, якою визначено перелік документів, які декларант зобов`язаний подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, декларантом були подані Рахунок-фактура №90/2019 від 18.03.2019, митна декларація типу ЕЕ №UA204010.2019.210353, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №646996246 від 17.05.2016, CMR(товаротранспортну накладну) №000468 від 26.03.2019, платіжне доручення в іноземній валюті №35 від 20.03.2019, роздруківку платежу системи SWIFT від 20.03.2019, зовнішньоекономічний контракт від 05.03.2019 №03-19 im, заявку на перевезення вантажу №7 від 26.03.2019, рахунок-фактуру на здійснення перевезення вантажу №РФ-0104 від 01.04.2019, копію митної декларації країни відправлення від 26.03.2019 №19PL301010E0254434.

Таким чином, згідно матеріалів справи судом встановлено, що всі визначені законом обов`язкові документи для підтвердження митної вартості, були долучені до митної декларації.

Митним органом було поставлено вимогу про надання додаткових документів виходячи із того, що надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення від 26.03.2019 №19PL301010E0254434 містить відомості стосовно вартості КТЗ при вивезенні з Республіки Польща 77200,00 польських злотих, що перевищує заявлену до митного оформлення. Зазначено, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів вартість транспортного засобу згідно цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел, - 30300,00 Євро (повідомлення до ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР).

При цьому, судом з пояснень представників сторін та матеріалів справи встановлено, що різниця вартості, обумовлена курсом, становить 0,37 євро.

Декларантом у відповідь на дану вимогу, листом від 04.04.2019 року було повідомлено митний орган, що ТОВ "Гідравлік-Центр" звернулись із запитом до польського контрагента із проханням пояснити спосіб визначення ціни у експортній митній декларації. Продавець товару пояснив, що на території Республіки Польща для цілей митного оформлення, при конвертування вартості із іноземної валюти в польський злотий діє система митних курсів валют, яка раз на місяць визначає курс, що застосовується у всіх операціях, пов`язаних із митним оформленням експорту. Також, у листі продавцем було подано розрахунок. Скріншоти листування додані до відповіді.

Декларантом також зазначено, що частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що декларант зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Враховуючи вищевикладене, декларант вважав, що у поданих до митного оформлення документах відсутні будь якого роду розбіжності чи неточності. Відповідно, визначені статтею 53 Митного кодексу України підстави для вимоги від декларанта надання додаткових документів, відсутні. Просив прийняти рішення щодо завершення митного оформлення відповідно до строків, встановлених статтею 255 Митного кодексу України (а.с.29-30).

Суд, оцінюючи матеріали справи, виходить із того, що Митний кодекс України однозначно трактує норму статті 53 Митного кодексу України, згідно якої орган доходів і зборів має право вимагати надання додаткових підтверджень лише у випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Це пов`язано з тим, що такі вади не дозволяють органу доходів і зборів здійснити визначений законом мінімум митних формальностей.

Якщо ж декларантом надані всі документи, необхідні для визначення вартості товару за першим методом, то вимога про надання додаткових документів, відмова у прийнятті декларації, застосування іншого методу визначення митної вартості є безпідставними.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 за №2 "Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" визначено, що факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МКУ, є підставою для витребування додаткових документів. Таким чином, за відсутності розбіжностей у поданих документах, сама по собі наявність інформації про митні оформлення товарів за вищою ціною, не є підставою для витребування додаткових документів.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України (далі МК України) митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений у частині другій статті 53 МК України.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Враховуючи пояснену курсову різницю, що спростовує твердження митного органу про наявність розбіжностей у поданих документах, суд вважає, що при здійсненні процедур митного контролю за митною декларацією від 01.04.2019 №UA204010/2019/210989 посадовою особою митниці ДФС не наведено жодної із визначених статтею 53 МКУ підстав для витребування додаткових документів, лише зазначено про наявність у митниці інформації з зовнішніх джерел про вартість імпортованого товару в сумі 33300,00 Євро, що перевищує заявлену за основним методом визначення митної вартості товару митну вартість ввезеного автомобіля, при цьому, не наведено а ні розрахунку, а ні алгоритму формування кінцевої визначеної митної вартості автомобіля.

Водночас, пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 встановлено, що орган доходів і зборів у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Для визначення митної вартості оцінюваного товару використовується актуальна та найменша із альтернативних на дату оцінки КТЗ вартість, що наявна у митниці ДФС.

Оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товарів від 15.04.2019 №UA204000/2019/000522/2 даним вимогам не відповідає, обґрунтувань, джерел або докладної інформації про визначення митної вартості не містить.

Вищим адміністративним судом України напрацьовано правову позицію(підтриману Касаційним адміністративним Судом), відповідно до якої рішення не може бути визнане правомірним, якщо у ньому не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційні умови тощо та не зазначено докладної інформації та джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Такий підхід суду касаційної інстанції узгоджується з положеннями пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МКУ про те, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити не лише наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, але й обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, суд підтримує позицію позивача щодо неправомірності вимоги митницею ДФС додаткових документів у спірних правовідносинах та невідповідність Рішення про коригування митної вартості від 15.04.2019 №UA204000/2019/000522/2 вимогам Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598.

Крім того, суд критично оцінює твердження представника відповідача про можливу наявність у митній вартості комісійної/брокерської винагороди, припущення щодо якої зроблено на підставі технічного паспорту на автомобіль, у якому власником вказано бельгійську фірму, а не продавця товару "WESTPARTNERSSp.zo.o", Польща, оскільки а ні вимога про надання додаткових документів, а ні Рішення про коригування митної вартості не містить даних обставин як таких, що були підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

При цьому, статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідачем не доведено наявність обставин, що перешкоджали зазначенню таких доказів в оскаржуваному рішенні.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено не повні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 2-4 статті 53 Митного кодексу України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем не доведено наявності обставин, що унеможливлюють застосування першого методу визначення митної вартості для імпортованого позивачем товару, не обґрунтовано правомірність застосування резервного методу та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості імпортованого транспортного засобу і картки відмови в митному оформленні.

З матеріалів справи судом встановлено, що митну вартість імпортованого автомобіля визначено позивачем на підставі належних документів, що сформовані та підтверджені у встановленому законом порядку.

Суд погоджується з тим, що митним органом не обґрунтовано правомірності застосування, шостого (резервного) методу визначення митної вартості, згідно статті 64 Митного кодексу України.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на суб`єкті владних повноважень. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим витребувати митниця має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що Рішення Відповідача про коригування митної вартості №UA204000/2019/000522/2 від 15.04.2019 року та, відповідно Картка відмови у митному оформленні товарів №UA204000/2019/00527 не відповідають вимогам Кодексу, тобто є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Оригінал платіжного доручення від 25.04.2019 №513 про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (а.с.3).

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн., то суд зазначає наступне.

За змістом ч.1,2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються в тому числі з витрат, пов`язаних з розглядом справи, - витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.4 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем додано до матеріалів позову договір про надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням від 19.04.2019, акт здачі-приймання наданих правничих послуг від 24.05.2019 №1 до Договору №19/04/19 від 19.04.2019, рахунок на оплату послуг №24/05/19 на суму 15000,00 грн., копія платіжного доручення від 24.05.2019 №527 на суму 15000,00 грн., копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія РН №1421,оригінал ордеру на надання правової допомоги серії РН-645 №174 від 24.05.2019 (а.с.57-65).

На переконання суду надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Крім того, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15.

Таким чином, на дату постановлення рішення у справі документально підтвердженими є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи сторін, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 15000,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідравлік Центр" (вул. Д.Галицького, 19, офіс 532, м. Рівне, 33027, ) до Рівненської митниці ДФС (вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00527 від 15.04.2019.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA204000/2019/000522/2 від 15.04.2019.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідравлік Центр" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці ДФС судовий збір у розмірі 3842,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 30 травня 2019 року.

Суддя Борискін С.А.