Справа № 826/7176/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 червня 2019 року м. Київ № 826/7176/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1
до Головного територіальне управління юстиції у місті Києві, Міністерства юстиції України, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна звернулася до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Міністерства юстиції України, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 103/6 від 08 лютого 2017 року про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Сазонової Олени Миколаївни з 10 лютого 2017 року, але не більше як на шість місяців у зв`язку з направленням 08 лютого 2017 року до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльності;

- визнати протиправним та скасувати рішення № 5 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 04 квітня 2017 року стосовно анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24 квітня 2009 року за № 7322 на ім`я ОСОБА_1 та виданий відповідно до цього рішення наказ Міністра юстиції Павла Петренка за № 1166/5 від 07.04.2017;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві за № 326/6 від 15 травня 2017 року про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року, позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019р. касаційні скарги Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Міністерства юстиції України та Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року - скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2019р. справу № 826/7176/17 розподілено на суддю Добрянську Я.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2019р. справу прийнято до провадження судді Добрянської Я.І. та повідомлено сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2019р. у задоволенні заяви Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни про забезпечення адміністративного позову - відмовлено.

04.06.2019р. до суду повторно надійшла заява про забезпечення позову в якій позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення дії:

- наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 103/6 від 08 лютого 2017 року про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Сазонової Олени Миколаївни з 10 лютого 2017 року, але не більше як на шість місяців у зв`язку з направленням 08 лютого 2017 року до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльності;

- рішення № 5 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 04 квітня 2017 року стосовно анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24 квітня 2009 року за № 7322 на ім`я ОСОБА_1 та виданий відповідно до цього рішення наказ Міністра юстиції Павла Петренка за № 1166/5 від 07.04.2017;

- наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві за № 326/6 від 15 травня 2017 року про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни.

В обґрунтування поданої заяви посилається на наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, які порушують права та законні інтереси позивача, а також зазначає, що в разі прийняття рішення на користь позивача може бути істотно ускладнено та унеможливлено виконання рішення суду та ефективний захист порушених та оспорюваних прав та інтересів позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд відмовляє в його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 цього Кодексу).

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Тобто, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд зазначає, що останнім не доведено обставини, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Однак, суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 цієї статті).

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 КАС України.

При цьому, суд виходить з того, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Керуючись ст. 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 293-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська