Справа № 160/4780/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 червня 2019 р. Справа № 160/4780/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви Позивача-1 Акатової Галини Юріївни, Позивача-2 Бабенко Алли Анатоліївни, Позивача-3 ОСОБА_1 , Позивача-4 ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Третя особа-1 Комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради», Третя особа-2 Комунальний заклад «Дніпропетровська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 2» Дніпропетровської обласної ради», Третя особа-3 Комунальний заклад «Стоматологічна поліклініка № 3» Дніпровської міської ради, Третя особа-4 Департамент охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2019 року Позивач-1 ОСОБА_3 , Позивач-2 ОСОБА_4 , Позивач-3 ОСОБА_1 , Позивач-4 ОСОБА_2 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської міської ради, Третя особа-1 Комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради», Третя особа-2 Комунальний заклад «Дніпропетровська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 2» Дніпропетровської обласної ради», Третя особа-3 Комунальний заклад «Стоматологічна поліклініка № 3» Дніпровської міської ради, Третя особа-4 Департамент охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради, в якій позивачі просять:

- визнати протиправним та скасування рішення Дніпровської міської ради від 20 березня 2019 року за № 65/43 VII скликання «Про реорганізацію комунальних закладів охорони здоров`я».

За змістом частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Статтею 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року №2801-XII закріплено, що держава сприяє розвитку закладів охорони здоров`я усіх форм власності.

Порядок створення, припинення закладів охорони здоров`я, особливості діяльності та класифікація закладів визначаються законом.

Мережа державних і комунальних закладів охорони здоров`я формується з урахуванням потреб населення у медичному обслуговуванні, необхідності забезпечення належної якості такого обслуговування, своєчасності, доступності для громадян, ефективного використання матеріальних, трудових і фінансових ресурсів. Існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена.

Планування розвитку мережі державних і комунальних закладів охорони здоров`я, прийняття рішень про її оптимізацію, створення, реорганізацію, перепрофілювання державних і комунальних закладів охорони здоров`я здійснюються відповідно до закону органами, уповноваженими управляти об`єктами відповідно державної і комунальної власності.

Заклад охорони здоров`я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом).

За змістом статей 80-81 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Відповідно до частин 1-2 статті 62 Господарського кодексу України (далі ГК України), підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності.

Види та організаційні форми підприємств визначені статтею 63 ГК України, відповідно до частини 1 якої залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів: приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи); підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності); комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади; державне підприємство, що діє на основі державної власності; підприємство, засноване на змішаній формі власності (на базі об`єднання майна різних форм власності); спільне комунальне підприємство, що діє на договірних засадах спільного фінансування (утримання) відповідними територіальними громадами - суб`єктами співробітництва. В Україні можуть діяти також інші види підприємств, передбачені законом.

Згідно з частинами 1-3 статті 78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Приписами частин 1 і 2 статті 104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У відповідності до частини 1 статті 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Відповідно до пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону №280/97-ВР, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частиною 5 статті 60 Закону №280/97-ВР визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За приписами частини 8 статті 60 Закону №280/97-ВР, право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що при здійсненні повноважень щодо управління об`єктами комунального майна, що перебувають в управлінні органів місцевого самоврядування, останні є не суб`єктами владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України, а є рівноправними суб`єктами майнових відносин, дії яких спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися цим майном відповідно до закону.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі вважають протиправним рішення Дніпровської міської ради від 20.03.2019 року № 65/43 «Про реорганізацію комунальних закладів охорони здоров`я», пунктом 3 якого вирішено провести реорганізацію Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради», Комунального закладу «Дніпропетровська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 2» Дніпропетровської обласної ради», Комунальний заклад «Стоматологічна поліклініка №3» Дніпровської міської ради з припиненням як юридичних осіб шляхом їх злиття, утворивши юридичну особу Комунальний заклад «Лівобережна стоматологічна поліклініка» Дніпровської міської ради».

Вищевказане свідчить про те, що позовні вимоги виникли із відносин, що мають приватноправовий характер, у яких Дніпровська міська рада виступає як суб`єкт права власності, а не як суб`єкт владних повноважень.

Прийняття Дніпровською міською радою спірного рішення та здійснення припинення комунальних закладів є етапом реалізації волі власника, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Таким чином, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно управління об`єктами комунальної власності, що перебувають в управлінні міських рад, не може бути розглянуто за правилами КАС України.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, спірним правовідносинам притаманні ознаки цивільних, які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №160/4780/19 за позовом Позивача-1 Акатової ОСОБА_5 , Позивача-2 ОСОБА_4 , Позивача НОМЕР_1 ОСОБА_1 , Позивача НОМЕР_2 ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Третя особа-1 Комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради», Третя особа-2 Комунальний заклад «Дніпропетровська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 2» Дніпропетровської обласної ради», Третя особа-3 Комунальний заклад «Стоматологічна поліклініка № 3» Дніпровської міської ради, Третя особа-4 Департамент охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Роз`яснити позивачам, що розгляд справи із такими позовними вимогами повинен здійснюватись за правилами цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачам.

Повідомити позивачів, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева