Справа № 333/6206/17(2-а/333/26/19)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2019 року м. Дніпросправа № 333/6206/17(2-а/333/26/19)

головуючий суддя І інстанції - Стоматова Е.Г.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2019 року в адміністративній справі № 333/6206/17(2-а/333/26/19) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати неправомірним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для непрацездатних осіб на дату встановлення інвалідності у розмірі 240000.00 грн.;

- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат внести зміни в п. 11 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат № 77 від 21.07.2017 року, виклавши п. 11 Протоколу в наступній редакції: «майору юстиції в запасі ОСОБА_1 (Запорізький ОВК), звільненому 21.09.2002 року, який є інвалідом ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, на підставі довідки МСЕК серія АВ № 0674213 від 07.02.2017 року - у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 400000.00 грн. на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України шодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06.04.2017 року» та стягнути вказану суму.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано неправомірним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, щодо в частині призначення одноразової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністерства України від 25 грудня 2013 року № 975 майору юстиції в запасі ОСОБА_1 (Запорізький ОВК), звільненому 21.09.2002 року, який є інвалідом III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, на підставі довідки МСЕК серії АВ №0674213 від 07.02.2017 року - у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для непрацездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 240000 грн.

Зобов`язано Міністерство оборони України у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06.04.2017 року призначити і виплатити ОСОБА_1 , який є інвалідом III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, одноразову грошову допомогу на підставі довідки МСЕК серії АВ №0674213 від 07.02.2017 року у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України було задоволено.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2017 року у справі № 333/6206/17(2-а/333/328/17) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення певних дій було скасовано та прийнято нову постанову.

У задоволенні позову було відмовлено.

Вважаючи вказане рішення суду апеляційної інстанції таким, що було прийнято з порушенням норма матеріального та процесуального права, позивач оскаржив його в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 20.11.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційний адміністративний суд від 19 квітня 2018 року було скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також у вказаному рішенні Верховний Суд зазначив, що під час нового судового розгляду судам потрібно з`ясувати вид військової служби в період отримання травми, внаслідок якої позивачу встановлена інвалідність ІІІ групи, а також з`ясувати наявність підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому Законом № 2004-VIII.

За результатом нового розгляду справи, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано неправомірним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, щодо в частині призначення одноразової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністерства України від 25 грудня 2013 року № 975 майору юстиції в запасі ОСОБА_1 (Запорізький ОВК), звільненому 21.09.2002 року, який є інвалідом III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, на підставі довідки МСЕК серії АВ №0674213 від 07.02.2017 року - у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для непрацездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 240000 грн.

Зобов`язано Міністерство оборони України у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06.04.2017 року призначити і виплатити ОСОБА_1 , який є інвалідом III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, одноразову грошову допомогу на підставі довідки МСЕК серії АВ №0674213 від 07.02.2017 року у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, з урахування раніше виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, то виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму інвалідам ІІІ групи може здійснюватися лише особам, яким встановлено інвалідність після 07.05.2017 року (після набуття чинності змін до ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останнього.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу з 01.08.1987 року по 30.09.2002 року, та був звільнений із військової прокуратури Запорізького гарнізону за станом здоров`я.

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 77 від 21 липня 2017 року майору юстиції в запасі ОСОБА_1 (Запорізький ОВК), звільненому 21.09.2002 року, який є інвалідом ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби на підставі довідки МСЕК серії АВ № 0674213 від 07.02.2017 року визначено розмір одноразової грошової допомоги - у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 240 000.00 грн. відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

На виконання вказаного рішення, відповідачем на користь ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 240 000,00 грн.

Не погоджуючись з обґрунтованістю призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно достатті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до частини першоїстатті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст), урегульовано Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Частиною другою пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, приписами чинного законодавства визначено право військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби, яке може бути реалізовано шляхом звернення до уповноваженого органу з відповідною заявою та наданням встановленого пакету документів.

Необхідно зазначити, що до моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року (далі - Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.

Проте з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону № 1774-VIII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Таким чином, Законом № 1774-VIII звужене коло осіб, які мають право на безстрокове отримання одноразової допомоги у зв`язку із пораненням (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, шляхом встановлення окремого порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги для військовослужбовців строкової військової служби, а Законом № 2004-VIII визначено дату з якої, відповідна особа має право на одноразову грошову допомогу у збільшеному розмірі, з урахуванням моменту прийняття рішення компетентним органом про виплату такої допомоги.

Як вбачається з виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0674213, 07.02.2017 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до довідки Військової прокуратури Запорізького гарнізону від 20.11.2000 року № 2429, позивач отримав травми при виконанні службових обов`язків перебуваючи у службовому відрядженні.

Як вбачається з послужного списку ОСОБА_1 , наданого відповідачем, у період з 30.06.2000 року по 30.09.2002 року позивач проходив військову службу на посаді помічника військового прокурора Військової прокуратури Запорізького гарнізону.

Відтак, з наведеного вбачається, що надана позивачу третя група інвалідності була пов`язана з проходженням військової служби та отримана останнім під час проходження військової служби, не пов`язаної зі строковою службою.

В свою чергу, відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 77 від 21 липня 2017 року позивачу було призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму.

Однак, на переконання позивача, вказаний розмір одноразової грошової допомоги є неналежно визначеним, оскільки остання була призначена після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06.04.2017 року, який встановлював право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла станом на час призначення позивачу одноразової грошової допомоги), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки розмір одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 2004-VIII був збільшений, право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі встановлено відповідно до пункту 2 перехідних положень даного закону а саме, з 08 травня 2017 року, крім осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення компетентним органом про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги.

Вказані правові висновки також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 20.11.2018 року по даній справі.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач, як військовослужбовець (не строкової служби), входить до складу осіб, які мають право на безстрокове отримання одноразової допомоги у зв`язку із пораненням (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби у збільшеному розмірі, оскільки рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, в частині призначення одноразової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 прийнято 21.07.2017 року, тобто після внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06.04.2017 року, що є підставою для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Однак, колегія суддів зазначає, що виходячи з позовних вимог, викладених в адміністративному позові, суд першої інстанції, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, фактично задовольнив останні частково, при цьому не відобразив це в резолютивній частині рішення, що у відповідності до ч. 4 ст. 317 КАС України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни резолютивної частини рішення, шляхом доповнення її наступним змістом: «Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково. В решті позову -відмовити».

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2019 року в адміністративній справі № 333/6206/17(2-а/333/26/19) - змінити, доповнивши його резолютивну частину наступним змістом: «Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково. В решті позову - відмовити».

В іншій частині рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав та в порядку, передбаченого ст.ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко