Справа № 200/1737/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року справа №200/1737/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя - Чучко В.М.) від 05 квітня 2018 року у справі № 200/1737/19-а (повний текст рішення складено 05 квітня 2019 року в м.Слов`янськ) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Білого Олександра Віталійовича, Поліцейського управління патрульної поліції в м. Маріуполі департаменту патрульної поліції сержанта Сахарова Артура Володимировича, третя особа, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними дії, які виразились у незаконній зупинці 16.11.2018 року транспортного засобу Volkswagen Golf, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та доставлення його до Центрального відділення поліції ГУ НП в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що вимога про зупинку транспортного засобу ґрунтувалась на положеннях п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», яка складається з двох частин: 1) якщо фізичні особи ( водій або пасажири) транспортного засобу причетні до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 2) транспортний засіб чи вантаж є об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. На думку позивача, номерний знак не є ані складовою частиною автомобіля, ані вантажем. В даному випадку, водій транспортного засобу не був причетний ані до дорожньо-транспортної пригоди, ані до кримінального чи адміністративного правопорушення. Пасажири у транспортному засобі були відсутні. Транспортний засіб Volkswagen Golf, 2001 року випуску мав державну реєстрацію та закріплений у передбаченому заводом-виробником місці номерний знак НОМЕР_1 , хоча й іноземної реєстрації. Вантажу в автомобілі не було, при цьому транспортний засіб не був об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Доказів протилежного працівниками поліції не надано. Крім того, працівники поліції не надали детального опису підстави зупинки, визначеної у ч.1 ст.35 Закону України №580-VIII. Ця обставина судом першої інстанції не була з`ясована та не прийнята до уваги під час ухвалення рішення. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивача саме примусово доставлено до відділення поліції.

Відповідачем1 та 2 на адресу Першого апеляційного адміністративного суду надіслано відзиви на скаргу в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутністю.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиви на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що16 листопада 2018 року, орієнтовно о 10 год. 35 хв. позивач, керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , рухався у м. Маріуполь по вул. А.Куїнджи і був зупинений працівниками патрульної поліції.

Відповідно до пояснень представника Головного управління Національної Поліції у Донецькій області, підставою зупинки транспортного засобу позивача виступив факт перебування у розшуку номерного знаку транспортного засобу Volkswagen Golf НОМЕР_1 за категорією «розшук викраденого номерного знаку» на підставі ЄО № 2068 від 02.02.2018 року Хортицького відділу поліції Дніпровського відділу поліції у Запорізькій області.

Після надання на вимогу поліцейських водійського посвідчення та свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу, поліцейські повідомили позивача про необхідність проїхати до Центрального відділення поліції ГУ НП в Донецькій області для подальшого встановлення обставин, у зв`язку з чим позивач на власному автомобілі поїхав до відділення поліції.

Перебуваючи у відділенні поліції, позивач звернувся на лінію 102, повідомивши про те, що працівниками патрульної поліції його безпідставно було затримано та доставлено у відділення поліції, проте, позивач зазначив, що інспектор відділу моніторингу ОСОБА_2 відповів, що нічим допомогти не може.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 16.11.2018 року, слідчий СВ Центрального ВП ГУ НПУ в Донецькій області старший лейтенант поліції Дрюченко Р.С. на підставі рапорту Центрального ВП провів огляд автомобіля Volkswagen Golf, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , під час огляду якого нічого виявлено не було (а.с. 26-27).

У відділенні поліції позивач перебував з 10 год. 48 хв. до 12 год. 45 хв., що підтверджується копією журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Центрального ВП (а.с. 21-23).

Зазначені обставини також підтверджуються відповідями на адвокатські запити щодо надання інформації про зупинку поліцейськими автомобіля позивача, причини такої зупинки, його доставлення до відділення поліції тощо (а.с.16-25).

Позивач вважає, що зупинка працівниками поліції його транспортного засобу та подальше примусове доставлення позивача до відділення поліції здійснювалося без достатніх на це підстав, та є протиправним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 2 Закону України "Про Національну поліцію" N 580-VIII (далі - Закон N 580-VIII) визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно до п.3, п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 Закону N 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу визначено частиною 1 статті 35 Закону N 580-VIII, за приписами пункту 3 якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

За приписами частини 2 статті 35 Закону N 580-VIII працівник поліції зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цих статтях.

Як встановлено судом, позивач був зупинений співробітниками поліції 16.11.2018 року, при цьому співробітники поліції повідомили позивачу про те, що зупинка відбулася у зв`язку із наявною інформацією про перебування номерного знаку транспортного засобу позивача у розшуку.

Наведені обставини підтверджується, зокрема, відеозаписом, долученим відповідачем до матеріалів справи (а.с. 47, 54).

В матеріалах справи також містяться витяги з Інформаційної бази, якими підтверджується наявність інформації про розшук номерного знаку транспортного засобу позивача, вид порушення - незаконне заволодіння.( арк..спр.44-45).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що вимога про зупинку транспортного засобу позивача ґрунтувалась на положеннях п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» і відповідачем було дотримано вимоги частини 2 цієї статті.

В матеріалах справи немає жодного доказу на підтвердження тих обставин, що позивача саме примусово було доставлено до відділення поліції.

Посилання позивача на лист від 26.12.2018р.№11аз/21/01-2015 Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Донецькій області Національної поліції України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у ньому зазначено про те, що саме заявник повідомив, що його було доставлено до Центрального ВП ГУНП в Донецькій області.

Витяг з Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Центрального ВП. свідчить про те, що позивач перебував у відділенні поліції 16.11.2018р. з 10 год. 48 хв. до 12 год. 45 хв. Відомості про те, що позивача було примусово доставлено до відділення поліції відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Аргументи позивача про неправильне застосування судами положень Закону України «Про Національну поліцію» не підтвердились, тому судом відхиляються.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків щодо неправильного застосування чи невірного тлумачення судом першої інстанції норм матеріального права або порушення ним норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у справі № 200/1737/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у справі №200/1737/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 05 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 05 червня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко