Справа № 640/20096/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 червня 2019 року № 640/20096/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
доПенсійного фонду України
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Пенсійного фонду України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9, код ЄДР: 00035323), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (усунення недоліків позовної заяви), просить суд:

визнати бездіяльність відповідача щодо призначення позивачу пенсії по інвалідності, згідно поданої ним 29.08.2018 до Головного управління ПФУ в Запорізькій області заяви про призначення пенсії військовослужбовця по інвалідності;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності згідно поданої позивачем 29.08.2018 до Головного управління ПФУ в Запорізькій області заяви про призначення пенсії військовослужбовця по інвалідності;

стягнути з Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 заподіяну здоров`ю моральну шкоду в сумі 500 000,00 грн.

Позиція позивача.

Позивач просить задовольнити позов згідно статей 1, 15, 16, 18, 19, 24 і 25 закону України «Про звернення громадян», згідно до статей 1, 2, 7, 10, 18, 21, 43, 48, 49, 63-66 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; статей 4, 5, 11, 14, 15, 16, 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України та статей 2, 5, 6, 7, 19, 20, 21, 77, 78, 80, 194, 245 КАС України.

Позивач зазначає, що є пенсіонером Міністерства оборони України за вислугу років, інвалідом 2 групи. Пенсійна справа № ТЗ-49430 в ГУ ПФУ в Запорізькій області. Пенсія за вислугу років призначена МО України 01.02.1995.

Як зазначено у позові, 29.08.2018 позивач за місцем свого проживання звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії військовослужбовця по інвалідності, тобто просив перевести його з одного виду пенсії до іншого.

Однак, як зазначає позивач, його заява залишена без задоволення. Пенсія по інвалідності відповідачем не призначена.

Позивач звертає увагу, що право на пенсію по інвалідності він набув з моменту надання 14.11.2011 Управлінням соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області соціального статусу ветерана війни - інваліда війни2 групи.

Між тим, всі військово-медичні документи про стан здоров`я, в тому числі довідка МСЕК, були передані до ГУ ПФУ в Запорізькій області під розпис в його пенсійній справі, для нарахування підвищень до пенсії за вислугу років за інвалідність, згідно ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в листопаді 2011 року, відразу ж після надання 14.11.2011 статусу ветерана війни - інваліда війни 2 групи.

Позивач зазначає, що обставини передачі ним відповідачу вищезазначених медичних документів підтверджується копією витягу з протоколу засідання ВЛК Північного регіону МО України, про встановлення причинного зв`язку поранень ОСОБА_1 від 17.02.2011 засвідченого печаткою ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Усі документи згідно із встановленим переліком, як акцентує увагу позивач, наявні у пенсійній справі. При цьому, зазначає позивач, він повторно, 29.08.2018, надав до ГУ ПФУ в Запорізькій області разом із заявою копію паспорту, довідку про код, посвідчення ветерана війни - інваліда війни 2 групи.

При цьому, додаткові вимоги щодо подання додаткових документів до ПФУ, позивач вважає неправомірними.

Відтак, як зазначає позивач, із-за службового бюрократизму та повної корумпованості і дебільності посадових осіб Пенсійного фонду України, пенсія по інвалідності не призначена.

Позивач також звертає увагу, що відповідач замість належного виконання своїх обов`язків, визначених ст. 19 закону України «про звернення громадян», у відношенні позивача «валяє дурня»: проявляє бюрократизм та займається обманом. І ці протиправні дії (бездіяльність і безпідставні вимоги) відповідача відображаються на психічному здоров`ї позивача., називаються знущанням над військовослужбовцем. Позивач, з огляду на наведене у позові, визначає розмір моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. На моральну шкоду позивач відносить душевні страждання, які він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача і в керованих ним, пронизаних бюрократизмом, корупцією та страждаючих дебільністю посадових осіб структурних підрозділів, в тому числі посадових осіб ГУ ПФУ в Запорізькій області

Наприкінці позову позивач зазначає, що нікому нічого не повинен.

Позивачем під час розгляду справи надано відповідь на відзив (а.с. 41), зокрема, позивач наполягає, що відповідати за позовом має саме ПФУ, а не ГУ ПФУ.

Під час розгляду справи позивачем також надано заяву про надання суду письмових пояснень обставин справи (а.с. 62) відносно статусу позивача.

Позиція відповідача.

Відповідач, надавши відзив (а.с. 25), просив у задоволенні позову відмовити. Звертає увагу на те, що ПФУ є центральним органом виконавчої влади та не має у своєму складі (в центральному апарату) спеціальних підрозділі, які безпосередньо призначають, перераховують та виплачують пенсії. Звертає увагу на те, що ГУ ПФУ в Запорізькій області є самостійною юридичною особою публічного права на яку безпосередньо і покладено виконання функцій з призначення/перерахунку пенсій, переводу з одного виду пенсії на інший.

При цьому, відповідач зазначає, що 04.10.2018 позивач звернувся до ПФУ з питання призначення йому пенсії по інвалідності, відповідно до закону № 2262. Листом від 16.11.2018 № 22596/В-11 (строк розгляду було продовжено, про що повідомлено позивача листом від 02.11.2018) позивачу надано відповідь на порушені ним питання, зокрема, роз`яснено порядок звернення із заявою та необхідними документами для переведення на пенсію по інвалідності до ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Відповідач звертає увагу, що до ПФУ позивач 29.08.2018 не звертався, а звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області.

При цьому, зазначається, що позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком в ГУ ПФУ в Запорізькій області та, оскільки переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється ГУ, вважає, що не може відповідати за даним позовом.

Відповідач вважає, що не вчиняв відносно позивача протиправної бездіяльності, яка б полягала у відмові у переведенні з одного виду пенсії на іншу, оскільки розгляд вказаних питань належить до функцій ГУ ПФУ в Запорізькій області.

З урахуванням наведеного відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, у т.ч. в частині похідних вимог про стягнення моральної шкоди.

При цьому, під час розгляду справи до її матеріалів залучено копію пенсійної справи позивача.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), та встановлено строк для їх усунення.

Крім іншого, запропоновано уточнити склад відповідачів.

Ухвалою від 24.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення засідання та виклику сторін.

Ухвалою від 14.01.2019 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Встановлені судом обставини.

Так, у даному випадку учасниками справи не спростовуються та не заперечуються, матеріалами справи підтверджується наведені учасниками обставини призначення пенсії позивача, статус позивача, перебування його на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, а відтак вказані обставини є встановленими. Зокрема, відповідно до посвідчення від 06.04.1995 р. позивачу призначена пенсія за вислугу років. Відповідно до посвідчення від 14.11.2011 позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

29.08.2018 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії військовослужбовця по інвалідності. Зазначено, крім іншого, що в зв`язку з суттєвим порушенням ПФУ правил призначення, перерахунку і виплати пенсії військовослужбовця за вислугу років, враховуючи низку норм профільних Законів України, з метою підвищення соціального рівня пенсійного забезпечення позивача, позивач просив призначити йому з 01.01.2018 пенсію військовослужбовця по інвалідності. До заяви надано копію паспорту та ідентифікаційного коду, копію посвідчення ветерана війни - інваліда війни.

Листом від 20.09.2018 № 18248/03 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило позивача про розгляд заяви та повідомило зміст п. 7 постанови Правління ПФУ від 30.01.2007 № 3-1 щодо переліку документів, які подаються для призначення пенсії по інвалідності. Звернута увага на положення ст. 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо призначення пенсій територіальними органами ПФУ. Звернута також увага на положення ст. 50 зазначеного Закону щодо призначення пенсії по інвалідності з дня встановлення інвалідності та зазначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви. Зазначено також, що після та за умови надання відповідної заяви буде розглянуто питання про призначення позивачу пенсії по інвалідності.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження позивачем вказаних дій ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Надалі, позивач звернувся до ПФУ (відповідача) із зверненням (скаргою) від 24.09.2018, яке зареєстровано 04.10.2018 відносно обставин звернення до ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якій, крім іншого, позивач зазначає, що керівник ГУ ПФУ «валяє дурня» або у нього порушена психіка і він потребує термінового психіатричного обстеження і лікування. Позивач просив витребувати пенсійну справу, притягнути керівника ГУ ПФУ до відповідальності, зобов`язати ГУ ПФУ призначити позивачу пенсію військовослужбовця по інвалідності.

У відповіді ПФУ від 16.11.2018 № 22596/В-11 звернута увага заявника (позивача) на те, що для переведення з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності, слід звернутися до головного управління Пенсійного фонду України з заявою відповідного зразка. Зроблено висновок, що посадові особи ГУ ПФУ в Запорізькій області при розгляді заяви позивача діяли в межах норм чинного законодавства.

Надалі, листом ГУ ПФУ від 09.01.2019 № 450/03 проінформовано ПФУ про те, що 28.08.2018 та 03.09.2018 заявника було проінформовано у телефонному режимі стосовно порядку надання необхідних документів. Зазначено, що на час надання вказаної інформації відповідної заяви та документів для призначення пенсії по інвалідності від ОСОБА_1 до ГУ ПФУ не надходило.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, у даному випадку суд звертає увагу, що позивачем заявлено вимоги до ПФУ (відповідача) щодо не призначення йому пенсії по інвалідності за його заявою від 29.08.2018, поданою до ГУ ПФУ в Запорізькій області, яке є самостійною юридичною особою публічного права (код ЄДР 0490012). Водночас, позивач просить зобов`язати саме ПФУ признати йому заявлений ним вид пенсії.

У той же час, як вже зазначалося, позовні вимоги до ГУ ПФУ не звернуті та позивач наполягає на тому, що відповідачем у даній справі та в контексті спірних відносин (щодо призначення виду пенсії) має бути саме Пенсійний фонд України.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» він визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 цього Закону військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

За загальним правилом та відповідно до положень ст. 48 цього Закону, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Відповідно до ст. 49 цього закону пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 цього Закону іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління ПФУ від 30.01.2007 № 31-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до п. 14 зазначеного Порядку орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Відповідно до п. 18 цього Порядку рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Таким чином, з наведеного у сукупності вбачається, що прийняття заяв, призначення, перерахунок, перевід за заявою з одного виду пенсії на інший та виплату пенсій здійснюють саме територіальні органи пенсійного фонду України, що встановлено Законом.

У свою чергу, Пенсійний фонд України, як окрема юридична особа, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (п. 1 положення про Пенсійний фонд України, затверджене постановою КМ України від 23.07.2014 № 280; далі - Положення № 280).

Відповідно до п. 6 ч. 4 Положення № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо здійснення контролю за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до п. 7 Положення № 280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи, що, відповідно, реалізується через розподіл повноважень, зокрема, відповідно до ст.ст. 48, 49, 52 вищезгаданого Закону, відповідно до яких саме територіальні органи здійснюють прийом заяв про призначення пенсій, про перерахунок, про перевід з одного виду пенсії на інший.

Тобто, власне Пенсійний фонд України, як окремий суб`єкт публічного права, безпосередньо не здійснює призначення, перерахунок, перевід з одного виду пенсії на інший та виплату пенсій конкретно визначеним особам, функції щодо чого належать територіальним органам ПФУ.

Відповідно до постанови правління ПФУ від 22.12.2014 № 28-2 (із змінами) територіальними органами Пенсійного фонду України є Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З урахуванням змісту додатку до постанови КМ України від 22.08.2018 № 628 у Запорізькій області таким територіальним органом ПФУ є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Таким чином, вирішення питання щодо переведення у даному випадку з одного виду пенсії на інший за заявою позивача від 29.08.2018, поданою ним до Головного управління ПФУ в Запорізькій області, прийняття за ним відповідного рішення, виплата пенсії позивачу належить до компетенції власне саме цього ГУ ПФУ в Запорізькій області та не належить до компетенції власне Пенсійного фонду України.

Відносно ж доводів позивача відносно того, що ГУ ПФУ є структурним підрозділом ПФУ, а відтак ПФУ має відповідати за заявленими вимогами, слід зазначити, що очевидним у зв`язку з вищевикладеним нормативним регулюванням є також те, що територіальні органи (ГУ ПФУ) не є структурними підрозділами у складі центрального апарату ПФУ (без права юридичної особи), не мають статусу відокремлених підрозділів ПФУ у його складі (без статусу юридичної особи), щоб могло зумовлювати висновок про те, що за дії таких підрозділів без статусу юридичної особи має відповідати власне юридична особа - ПФУ.

Враховуючи викладене у сукупності, суд не вбачає підстав для висновку про порушення Пенсійним фондом України порушень в частині вирішення територіальним органом (ГУ ПФУ в Запорізькій області) питання про переведення позивача з одного виду пенсії на інший, оскільки ПФУ не розглядав вказану заяву та до його компетенції не належить розгляд такого роду заяв, прийняття рішень про перевід на інший вид пенсії та виплата пенсії позивачу. У суду відсутні підстави вважати, що ПФУ допущена протиправна бездіяльність щодо призначення позивачу пенсії за заявою останнього від 29.08.2018, поданою до ГУ ПФУ в Запорізькій області, а відтак у суду відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити позивачу пенсію по інвалідності згідно поданої позивачем 29.08.2018 до Головного управління ПФУ в Запорізькій області заяви про призначення пенсії військовослужбовця по інвалідності.

Відповідно, у суду відсутні підстави для задоволення похідних вимог - про стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача з боку ПФУ та завдання взаємопов`язаної з цим моральної шкоди, що, відповідно, зумовлює висновок суду і про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Доводи позивача, наведені у позові відносно предмету та підстав позову є помилковими, не спростовують наведених вище висновків суду та не доводять зворотного.

При цьому, суд знову звертає увагу на тому, що позивач наполягав саме на такому складі учасників справи, зокрема, щодо визначення відповідачем ПФУ та не вбачав підстав для визначення відповідачем іншої особи.

З огляду на що справа розглянута за заявленим позивачем складом учасників та враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до яких суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 14, 19, 72 - 77, 90, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Пенсійного фонду України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9, код ЄДР: 00035323), - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін