Справа № 620/329/19
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року Чернігів Справа № 620/329/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника Чернігівського ОУПФУ Зазимко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Чернігівського апеляційного суду, Апеляційного суду Чернігівської області в особі голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Чернігівської області заступника керівника апарата суду Дубини Юрія Анатолійовича про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови виплати ОСОБА_1 допомоги на поховання у двомісячному розмірі довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його сестра ОСОБА_2 на момент смерті; зобов`язання Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання у двомісячному розмірі довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його сестра ОСОБА_2 на момент смерті; визнання протиправними дій Чернігівського апеляційного суду щодо відмови виплати ОСОБА_1 допомоги на поховання у двомісячному розмірі довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його сестра ОСОБА_2 на момент смерті; зобов`язання Чернігівського апеляційного суду виплатити ОСОБА_1 , допомогу на поховання у двомісячному розмірі довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його сестра ОСОБА_2 на момент смерті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.12.2018 позивач звернувся до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про виплату допомоги на поховання померлої сестри ОСОБА_2 . Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України надано лист від 22.12.2018 № 1135/06/Т-7, в якому, посилаючись на ч.7 ст. 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та рішення Ради суддів України від 16.09.2016 № 62 «Про затвердження Порядку компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці», зазначено, що в Управління відсутні підстави виплачувати допомогу на поховання померлої ОСОБА_2 , яка перебувала на обліку в управлінні як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, 28.11.2018 позивач звернувся до Апеляційного суду Чернігівської області із заявою про виплату двомісячної пенсії (довічного грошового утримання) на поховання моєї померлої сестри ОСОБА_2 . За результатом розгляду вказаної заяви Судом надано лист від 28.11.2018 № 7-37/83, в якому, посилаючись на рішення Ради суддів України від 16.09.2016 № 62 «Про затвердження Порядку компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці», зазначено, що в даному випадку відшкодовуються тільки витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів і суддів у відставці; виплата пенсії даним Порядком не передбачена.

У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що саме Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено і регулюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке отримувала померла сестра позивача, ОСОБА_2 , по дату смерті, а тому враховуючи, що норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюють відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону, тому вони не можуть бути застосовані до даних спірних правовідносин.

Представники Чернігівського апеляційного суду, Апеляційного суду Чернігівської області в особі голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Чернігівської області просили розглядати справу без їх участі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 з 15.12.2016 призначено довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та вона перебувала на обліку в Чернігівському об`єдноному управління Пенсійного фонду України та отримувала щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди.

16.10.2018 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

06.12.2018 позивач звернувся до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про виплату допомоги на поховання померлої сестри ОСОБА_2 . Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України надано лист від 22.12.2018 № 1135/06/Т-7, в якому, посилаючись на ч.7 ст. 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та рішення Ради суддів України від 16.09.2016 № 62 «Про затвердження Порядку компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці», зазначено, що в Управління відсутні підстави виплачувати допомогу на поховання померлої ОСОБА_2 , яка перебувала на обліку в управлінні як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

28.11.2018 позивач звернувся до Апеляційного суду Чернігівської області із заявою про виплату двомісячної пенсії (довічного грошового утримання) на поховання моєї померлої сестри ОСОБА_2 . За результатом розгляду вказаної заяви Судом надано лист від 28.11.2018 № 7-37/83, в якому, посилаючись на рішення Ради суддів України від 16.09.2016 № 62 «Про затвердження Порядку компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці», зазначено, що в даному випадку відшкодовуються тільки витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів і суддів у відставці; виплата пенсії даним Порядком не передбачена.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 53 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», визначено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

При цьому, відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Водночас, як встановлено матеріалами справи право на призначення пенсії за віком за нормами та на умовах Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Трейтяк О.П. реалізовано не було.

Натомість, відповідно до ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" , виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 отримувала щомісячне довічне грошове утримання, яке передбачено спеціальним Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Фактично, щомісячне довічне грошове утримання не є видом пенсійних виплат і, відповідно, не належить до сфери пенсійного забезпечення, а є формою соціального забезпечення суддів, яке характеризується особливостями правового регулювання й фінансування, що принципово унеможливлює ототожнення понять «пенсія» та «щомісячне довічне грошове утримання суддям».

Тому, враховуючи отримання ОСОБА_2 саме щомісячного довічного грошового утримання, передбачені Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» гарантії до нього не можуть бути застосовані, а відтак, у позивача відсутнє право на отримання допомоги на поховання визначеної ст.53 названого Закону.

Водночас, пунктом 7 статті 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійснення судами видатків на поховання та увічнення памяті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік.

Рішенням Ради суддів України №62 від 16.09.2016, визначено Порядок компенсації витрат на поховання та увічнення памяті суддів, у тому числі суддів у відставці, який розроблено відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та яким визначено механізм компенсації визначених витрат.

Так, відповідно до пунктів 4,6 даного Порядку, витрати на поховання та увічнення памяті суддів та суддів у відставці можуть здійснюватися безпосередньо судом чи відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України щодо місцевих судів, або компенсуватися виконавцю волевиявлення померлого. Для здійснення компенсації особа, яка здійснила поховання, надає заяву про компенсацію понесених витрат та доданих до неї оригіналів документів, згідно з якими було проведено оплату послуг, визначених у розділі ІІ цього Порядку.

З викладеного вбачається, що законодавцем встановлено для осіб, які здійснили поховання та увічнення памяті суддів та суддів у відставці інші соціальні гарантії, ніж ті, що визначені Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для пенсіонерів.

Враховуючи те, що законодавцем встановлено для осіб, які здійснили поховання та увічнення памяті суддів та суддів у відставці інші соціальні гарантії, ніж ті, що визначені Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для пенсіонерів суд вважає, що невиплата позивачу допомоги на поховання передбачена ст.53 названого Закону не свідчить про звуження його прав на соціальні виплати.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2019 року.

Суддя О.В. Заяць