Справа № 520/9792/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 р. Справа № 520/9792/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 року (ухвалене суддею Волошиним Д.А. в порядку спрощеного провадження) по справі № 520/9792/18 за позовом ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно, що належить до видачі позивачу, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня поточного року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 р. адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна; зобов`язано відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно, що належить до видачі позивачу, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня поточного року, відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі № 134 від 03.10.2018 р.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 р. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що на момент звернення позивача 05.10.2018 р. з рапортом про виплату йому грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби, відповідні кошти були відсутні та роз`яснено, що відповідна виплата буде нарахована після виділення та надходження відповідних коштів, оскільки Харківський прикордонний загін фінансується з Державного бюджету України та 02.11.2018 р. відповідачем повторно надіслана заявка до Адміністрації Держприкордонслужби України на доотримання коштів для виплати військовослужбовцям грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби. Крім того, військова частина НОМЕР_1 є державним органом, що фінансується виключно з Державного бюджету України та є отримувачем бюджетних коштів. Станом на момент звільнення позивача розпорядниками бюджетних коштів (МВС України та адміністрацією Держприкордонслужби України) фінансування військової частини НОМЕР_1 видатків на виплату компенсації за неотримане речове майно додатково не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Інформаційному центрі Харків Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України у військовій частині 1470Р.

Наказом Голови Державної прикордонної служби № 13т-ос від 27.09.2018 р. полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас та виключено зі всіх видів забезпечення з 05.10.2018 р.

05.10.2018 р. позивач подав рапорт на ім`я в.о. начальника Інформаційного центру Харків Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби, в якому просив клопотати перед начальником Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління про надання вказівки відповідним посадовим особам для своєчасного та повного розрахунку за всіма видами забезпечення, в тому числі, і грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за цінами на 1 січня поточного року.

За результатами розгляду вказаного рапорту, листом Східного регіонального управління № 723/11585 від 19.10.2018 р. позивачу повідомлено, що нараховану йому компенсацію замість належного до видачі речового майна на теперішній час виплатити неможливо, та повідомлено, що речовий атестат військовослужбовцям, звільненим у запас не видається, письмові дані щодо термінів експлуатації речового майна, яке не видано, вказано в довідці № 134 від 03.10.2018 р. про вартість речового майна, що належить до видачі за період проходження служби, а майно, яке було видане за період проходження служби вказано в арматурній картці № 3168.

У зв`язку з невиплатою грошової компенсації за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, в порушення вимог чинного законодавства, не виплачено позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно із ч. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 р. затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (в подальшому Порядок № 178).

Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку № 178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно із п.п. 4, 5 Порядку № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзвязку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Згідно із абзацем 1 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абз. 3 п. 242 Положення).

Судовим розглядом встановлено, що відповідач звернувся до Державної прикордонної служби України з телеграмою № 28575 від 02.11.2018 р. про потребу коштів для виплати заборгованості за неотримане речове майно військовослужбовцям звільненим в запас ЗСУ, зокрема, ОСОБА_1 (16Р-ос від 03.10.2018 року), яке складає 43512,51 грн.

Згідно довідки Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про вартість речового майна, що належить до видачі № 134 від 03.10.2018 р., складеної станом на 1 січня поточного року, вартість речового майна, що належить до видачі полковнику ОСОБА_1 складає 43512,51 грн.

Проте, за рапортом від 05.10.2018 р. грошова компенсація вартості за неотримане речове майно позивачу відповідачем не виплачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду, в тому числі по справі Кечко проти України (рішення від 08.11.2005 року), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена у справі Сук проти України (Заява № 10972/05), де Європейський суд з прав людини зауважив, що державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки на час звільнення позивача з військової служби він мав право на грошову компенсацію вартості речового майна, яку не отримав в період проходження військової служби та яку не було виплачено при звільненні, то позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації замість належного до видачі зобов`язання відповідача виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно, що належить до видачі позивачу, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня поточного року, відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі № 134 від 03.10.2018 р.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 року - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 77, 229, 243, 271, 286, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 по справі № 520/9792/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін