Справа № 520/2049/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 р. Справа № 520/2049/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків по справі № 520/2049/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту Міноборони, перший відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту ІНФОРМАЦІЯ_2 , другий відповідач), в якому просить суд :

1. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйняті у місячний строк рішення Міністерством оборони України стосовно призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013;

2. Визнати протиправним та скасувати п. 41 протоколу №111 від 09.11.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

3. Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», та в Порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014.

4. Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 на підставі довідки МСЕК від 15.07.2015, згідно з якою позивач визнаний інвалідом III групи при повторному огляді з 01.08.2015.

5. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

6. Зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 45-денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 по справі № 520/2049/19, прийнятим в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 41 протоколу №111 від 09.11.2018р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно подати висновок за формою, затвердженою додатком 13 до Наказу №530 та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», та в Порядку, затвердженому Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи, надані ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 на підставі довідки МСЕК від 15.07.2015р., згідно з якою позивач визнаний інвалідом III групи при повторному огляді з 12.12.2016р. - з урахуванням висновків суду та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 для видання наказу.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 по справі № 520/2049/19 в частині зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути документи, надані ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 (далі по тексту Порядок № 975) та Наказом Міноборони №530 від 14.08.2014 на підставі довідки МСЕК від 15.07.2015, згідно з якою позивач визнаний інвалідом III групи при повторному огляді з 12.12.2016 - з урахуванням висновків суду та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 для видання наказу; прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Міноборони вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку, затвердженому постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 та наказом Міноборони № 530 від 14.08.2014.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що належним та ефективним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язання Міноборони прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , а не зобов`язання повторно розглянути документи позивача, як це було зроблено судом першої інстанції. Стверджує, що позивачем при зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_6 було надано всі необхідні документи для призначення одноразової грошової допомоги, в тому числі про причини та обставини поранення. Оскільки відмова першого відповідача у призначенні позивачеві вказаної допомоги з підстав ненадання повного пакету документів була визнана судом протиправною, в даному випадку у Міноборони відсутній інший законний спосіб дій, ніж призначити позивачу вказану допомогу, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Перший відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 по справі № 520/2049/19 в частині задоволення позову, прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що моментом виникнення права на виплату одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, а тому до спірних правовідносин підлягає застосування законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 328 від 03.11.2006, чинній з 01.01.2007 до 01.01.2014), та Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою КМУ № 499 від 28.05.2008 (далі по тексту Порядок № 499). Враховуючи, що позивач був звільнений з лав Збройних Сил в 1986 році, а інвалідність йому було встановлено в 2012 році, то права на отримання одноразової грошової допомоги позивач не має, оскільки пунктом 2 Порядку № 499, чинним на час встановлення інвалідності, не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової військової служби у разі встановлення останнім інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби. Крім того, стверджує про неподання позивачем документу, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга Міноборони підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 08.05.1984 по 28.05.1986 та приймав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 17.11.1997.

Позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах колишнього СРСР у військовій частині НОМЕР_2 , яка належала до прикордонних військ, та був військовослужбовцем прикордонних військ.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 459220 від 12.12.2016 позивачу встановлена ІІI група інвалідності з 29.11.2016 по 01.12.2019 у зв`язку з травмою, контузією та захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебування у країнах, де велись бойові дії.

22.12.2017 ОСОБА_1 звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги до Харківського обласного військового комісаріату у зв`язку з встановленням йому ІІI групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, в країнах, де велись бойові дії.

Листом № 248/ВЗС від 30.01.2018 ОСОБА_1 було надано відповідь про відмову в задоволенні його заяви з посиланням на неподання позивачем документу, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Крім того, позивачу запропоновано звернутися до Адміністрації Державної прикордонної служби, оскільки ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в прикордонних військах КДБ СРСР.

Не погодившись із такою відмовою, позивач оскаржив її до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 у справі №820/826/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Постановою КМ України № 975 від 25.12.2013 року та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати висновок за формою додатку 13 Наказу № 530 та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Постановою КМ України № 975 від 25.12.2013 та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014.

На виконання вказаного судового рішення Харківським обласним військовим комісаріатом було направлено до Міноборони пакет документів ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги.

Рішенням Комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат (далі по тексту Комісія Міноборони) від 09.11.2018 № 111 (п. 41) позивачу було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що інвалідність позивача настала пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби. Крім того, зазначено, що витрати, пов`язані із виплатою одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності повинні здійснюватися Державною прикордонною службою України.

Вважаючи рішення Комісії Міноборони від 09.11.2018 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі ст.ст. 16, 16-2, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 від 25.12.2013, відповідно до яких виникнення права у позивача на призначення вказаної допомоги не обмежується датою звільнення з військової служби та датою встановлення йому інвалідності. У зв`язку з викладеним, за висновком суду першої інстанції, відмова Міноборони у призначенні позивачу вказаної допомоги, оформлена пунктом 41 протоколу №111 від 09.11.2018 засідання Комісії Міноборони, є протиправною та підлягає скасуванню. При цьому, належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно подати до Міноборони висновок про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та документи до нього, а також зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути документи, надані Харківським ОВК, у відповідності до Порядку № 975 та Наказом Міноборони №530 від 14.08.2014, з урахуванням висновків суду, та надіслати прийняте рішення другому відповідачу для видання наказу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку №975 на підставі довідки МСЕК від 15.07.2015, є втручанням у дискреційні повноваження Міноборони.

Відмовляючи у задоволенні вимог про зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення, передбачених ст.382 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 по справі № 520/2049/19 таким, що прийняте при неправильному застосуванні норм матеріального права, з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є вимога щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу як інваліду ІІІ групи. Моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, тобто 11.12.2012.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

При цьому, пунктом 2 вказаної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до акту огляду МСЕК від 17.12.2012 серії ААБ № 187216 ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності з 11.12.2012, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

22.12.2017 позивач, звертаючись із заявою про виплату одноразової грошової допомоги до Харківського обласного військового комісаріату, в якості підстави для виплати вказаної допомоги вказує зазначене в акті огляду МСЕК серії 12ААА № 495220 від 12.12.2016, повторне встановлення ІІІ групи інвалідності, у зв`язку із травмою, контузією та захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Однак, оскільки на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги Порядком № 975 було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, а саме Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» №328 від 03 листопада 2006 року, яка діяла з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (далі по тексту Порядок № 499).

Частиною 2 статті 16 Закону №2011-XII (в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року), було передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, згідно з ч.6 ст.16 Закону № 2011 у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Важливою умовою для правильного тлумачення наведених норм статті 16 Закону №2011-XII в редакції, чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, є розуміння видів військової служби, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII (далі по тексту Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII (в редакції до 1 січня 2014 року) існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

В контексті спірних правовідносин саме частина шоста статті 16 Закону №2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:

особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;

визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;

відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Аналогічне правило закріплено Порядком №499, відповідно до пп. 4 п. 2 якого військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Частиною шостою статті 16 Закону № 2011-XII (в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року) для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу, в який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги, і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу та 26.05.1986 року був звільнений. Актом огляду МСЕК від 17.12.2012 серії ААБ № 187216, позивачу, при первинному огляді, встановлено ІІІ групу інвалідності з 11.12.2012, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Таким чином, позивачу вперше встановлена інвалідність після спливу встановленого законодавством трьохмісячного строку з моменту звільнення зі строкової військової служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що права на отримання одноразової грошової допомоги за ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у позивача не виникло.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що рішення Комісії Міноборони, оформлене пунктом 41 протоколу №111 від 09.11.2018, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, прийнято обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 2011 та Порядком № 499, тому підстави для його скасування відсутні.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міноборони, зобов`язання Міноборони вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону № 2011 та в Порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, на підставі довідки МСЕК від 15.07.2015, які є похідними від вимог про визнання протиправним та скасування вищевказаного рішення Міноборони від 09.11.2018.

З приводу вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міноборони, яка полягає у неприйняті у місячний строк рішення стосовно призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у Порядку, затвердженому Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, колегія суддів зазначає, що така вимога позивачем жодним чином не обґрунтована.

Натомість, прийняття Комісією Міноборони оскаржуваного рішення від 09.11.2018 про відмову позивачу у призначенні допомоги виключає бездіяльність відповідача у спірних відносинах.

Підстави для розгляду заяви та документів позивача, направлених Харківським ОВК, саме в порядку, який затверджено постановою КМУ № 975, у першого відповідача були відсутні з огляду на те, що наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги визначається за законодавством, що діяло на дату первинного встановлення інвалідності, про що зазначено вище.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міноборони задоволенню не підлягають.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Северянін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З огляду на викладене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 по справі № 520/2049/19 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 по справі № 520/2049/19 - скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк С.П. Жигилій