Справа № 160/9736/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9736/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року (суддя Кучма К.С.) по справі №160/9736/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового рівня грошового забезпечення зі 100%, з яких йому було призначено основний розмір пенсії за вислугу років як особі, яка під час проходження служби брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена в установленому законом порядку до категорії 1, до 91% при проведенні перерахунку йому пенсії з 01 січня 2016 року;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок основного розміру його пенсії як особі, яка під час проходження служби брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена в установленому законом порядку до категорії 1, з урахуванням загального розміру призначеної йому пенсії за вислугу років із розрахунку 100% від його грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року;

- зобов`язати відповідача у встановлений судом строк з моменту набрання рішенням законної сили, подати звіт про виконання цього рішення з наданням відповідного розрахунку перерахованої пенсії позивачу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він є пенсіонером МВС, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), особою з інвалідністю внаслідок війни II групи. Після звільнення зі служби в ОВС у відставку за віком, йому була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позивач зазначав, що на час призначення пенсії, редакція Закону №2262-ХІІ передбачала, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.13, не повинен був перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи підчас проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100%. Позивачу призначена пенсія у розмірі 100 % грошового забезпечення.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103), відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивачу, на підставі

довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області про розмір відповідного грошового забезпечення. При перерахунку пенсії основний її розмір був встановлений на рівні 91% грошового забезпечення, з якого вона обчислювалась, а не 100%, призначених у 2005 році, тому він у серпні 2018 року звернувся до відповідача за роз`ясненням. Проте, листом відповідач повідомив, що перерахунок пенсії проведено за чинною редакцією Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з чим відсутні для застосування положень Закону, які втратили чинність.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового рівня грошового забезпечення зі 100%, з яких ОСОБА_1 було призначено основний розмір пенсії за вислугу років як особі, яка під час проходження служби брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена в установленому законом порядку до категорії 1, до 91% при проведенні перерахунку йому пенсії з 01 січня 2016 року;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 як особі, яка під час проходження служби брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена в установленому законом порядку до категорії 1, з урахуванням загального розміру призначеної йому пенсії за вислугу років із розрахунку 100% від його грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача з 100% до 91% грошового забезпечення при проведенні останньому перерахунку пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що оскільки перерахунок позивачу здійснювався у 2018 році, застосуванню підлягає та редакція Закону №2262-ХІІ, яка чинна на момент перерахунку та якою змінено розмір пенсії у відсотковому виразі до грошового забезпечення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-12), є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження служби (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 21.07.2005 року (а.с.10).

Також, позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни II групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 22.07.2005 року.

З 2005 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію, призначену за вислугу років, згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон №2262-ХІІ), що підтверджується копією посвідчення №83/27907, виданого 24.06.2005 року.

На час призначення пенсії позивач мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2.

Розмір пенсії позивачу, як учаснику ліквідації наслідків ЧАЕС категорії 2, був встановлений у розмірі 95% грошового забезпечення (а.с.16).

У липні 2005 року позивач отримав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи під час проходження служби (категорія 1) та особи з інвалідністю внаслідок війни II групи.

У зв`язку з чим, з 11.10.2005р., позивачу визначено основний розмір пенсії у розмірі 100% грошового забезпечення, що вбачається із розрахунку пенсії за вислугу років, в якому розмір пенсії дорівнює розміру грошового забезпечення, тобто становить 100% від грошового забезпечення (а.с.17).

На виконання Постанови №103, відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача, на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області №83/27907 від 29.03.2018 року про розмір відповідного грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) (а.с.18).

Розрахунком пенсії за вислугу років по пенсійній справі N/А 27907 позивача підтверджується, що при перерахунку пенсії відповідачем застосовано основний її розмір - 91% грошового забезпечення (а.с.19).

Не погодившись із застосування відповідачем розміру пенсії у відсотковому виразі до грошового забезпечення - 91% грошового забезпечення, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Листом від 29.08.2018 р. №К 13535-18, відповідачем було повідомлено, що перерахунок пенсії проведено за чинною редакцією Закону №2262-ХІІ, в якій пунктом "в" ч.1 ст.13, викладеній в редакції Закону №3591-IV від 04.04.2006 р. "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців", що набрав чинності з 29.04.2006 року. В чинній на теперішній час редакції Закону №2262-ХІІ пункт "в" ч.1 ст.13 визначає розмір пенсій військовослужбовців, звільнених зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, а норма щодо збільшення пенсій на 5% чи 10% учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (залежно від категорії), яка була раніше (до набрання чинності Закону №3591-IV від 04.04.2006 р.) передбачена цим пунктом, вилучена, тому, відповідач вважає, що правові підстави її застосування при перерахунку пенсії відсутні.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зміни відсотка нарахування пенсії від грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст.13 Закону №2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Отже, згідно чинної на час призначення пенсії позивачу редакції Закону №2262-ХІІ, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13, не повинен був перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи підчас проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорій 2 і 3, - 95 процентів.

Як зазначено вище, позивачу, враховуючи його вислугу років (32 роки) та статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби (категорії 1), призначено пенсію у розмірі 100% грошового забезпечення, із урахуванням збільшення пенсії на 10 процентів на підставі п. «в» ст.13 Закону №2262.

29.04.2006р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006р. №3591-ІV, яким, зокрема, внесено зміни до ст..13 Закону №2262.

Так, відповідно до ст..13 Закону №2262 (в редакції Закону №3591-ІV) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Отже, в результаті змін, які внесено Законом №3591-ІV, п. «в» ст..13 Закону №2262 не передбачає підвищення учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС пенсії на 5% - для 2, 3 категорії та 10% для 1 категорії.

З цих підстав, починаючи з 01.01.2008р. УПФУ здійснювався перерахунок пенсії позивачу виходячи із розміру 91% грошового забезпечення (без урахування збільшення пенсії на 10 процентів на підставі п. «в» ст.13 Закону №2262, в редакції закону на час призначення позивачу пенсії).

Позивачем у цій справі заявлено позовні вимоги про неправомірність дій УПФУ під час перерахунку пенсії у 2018 році здійсненого на підставі постанови КМУ №103, оскільки останній вважав, що зменшення основного розміру пенсії з 100% до 91% грошового забезпечення відбулося саме під час останнього перерахунку, що фактично вбачається і з листа ГУ ПФУ у Дніпропетровській області (а.с.14).

Оскільки ч.5 ст.308 КАС України визначено те, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції, то у спірному випадку суд позбавлений правової можливості надати оцінку діям відповідача щодо зміни розмір пенсії позивача у відсотковому значенні до грошового забезпечення з 01.01.2008р.

В той же час, вказані обставини не змінюють суть спору, який полягає у правомірності дій органу ПФУ у зміні (в бік зменшення) раніш призначеного розміру пенсії у відсотковому значенні до грошового забезпечення, у зв`язку з проведенням наступних перерахунків пенсії.

З приводу суті спірних правовідносин. суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що по-перше; призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом, підставами та механізмом їх проведення.

По-друге, вирішуючи питання про застосування Закону №2262-ХІІ у часі, слід враховувати, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції Україниперебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 лип:я 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про неправомірність дій відповідача щодо зменшення при перерахунку пенсії позивача, її розміру з 100% грошового забезпечення до 91%.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року по справі №160/9736/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 30.05.2019р.

Повний текст постанови складено 31.05.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк