Справа № 2-а-9926/11
Суддя: Меженнікова С. П.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №6-а/748/49/19
Єдиний унікальний № 2-а-9926/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Грибановській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського районного суду Чернігівської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-а-9926/2011.

В обгрунтування заяви зазначено, що вона є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якій за рішенням Чернігівського районного суду від 14.09.2011 у справі № 2-а-9926/2011 перерахована і призначена до виплати пенсія як дитині війни, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з підвищенням її розміру на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 11 січня 2011 року по 11 липня 2011 року з урахуванням проведених виплат.

На думку заявниці, оскільки вона після смерті матері ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом, є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину тому і, відповідно, правонаступником у виконавчому провадженні.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2019 року залучено в якості заінтересованої особи Головне Управління державної казначейської служби України в Чернігівській області, в зв`язку із чим розгляд справи відкладено на 03 червня 2019 року.

Заявниця та інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником заявника - адвокатом Соловей О.В. надано заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначено про підтримання заяви ОСОБА_1 .

Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в судове засідання явку свого представника не забезпечило, надавши через канцелярію суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні заяви про заміну стягувача та розглядати справу без участі їх представника ( а.с. 41).

Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в судове засідання явку своїх представників не забезпечили, про день та час розгляд справи були повідомлені належним чином. Управління ДВС ГТУЮ у Чернігівській області надало лист про розгляд справи у відсутності їх представника ( а.с.47).

Відповідно до положень ст. 379 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Частиною 1 ст. 379 КАС передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 Цивільного кодексу).

У відповідності до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, право на отримання заборгованості з пенсії правонаступник має у випадку, якщо пенсія була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, однак не отримана померлим.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2017 року у справі №673/1097/16.

Згідно наданої 21.05.2019 року суду інформації Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_2 на виконання рішення суду № 2-а-9926/11 від 14.09.2011, виданого Чернігівським районним судом Чернігівської області, нараховано та не виплачено 927 грн 23 коп. Станом на 21.05.2019 виконання вищезазначеного рішення зупинене в зв`язку зі смертю стягувача ( а.с. 47).

Згідно записів у копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 35).

Спадкоємицею після померлої ОСОБА_2 є її донька - ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину за заповітом та отримала 24 листопада 2017 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку з господарськими спорудами (а.с. 15).

Таким чином, неодержана за рішенням суду пенсія, що належала ОСОБА_2 і залишилася нею не одержаною в зв`язку із її смертю, повинна бути виплачена її правонаступнику - дочці ОСОБА_1 .

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, посилання відповідача на те, що замінити сторону виконавчого провадження можливо лише за обов`язкової умови відкриття виконавчого провадження, є безпідставними.

Аналогічна правова позиція наведена постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 686/15913/17, від 24 травня 2018 року у справі №2а-7560/11.

Враховуючи наведене, слід замінити сторону виконавчого провадження - стягувача ОСОБА_2 на її правонаступника - ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 243, 379 КАС України, ст. 1,15 Закону України «Про виконавче провадження»,-

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2011 року по справі № 2-а-9926/2011, з ОСОБА_2 на її правонаступника - ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: С.П. Меженнікова