Справа № 360/2017/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2017/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання Карча В.М.,

представника позивача Горбачова С.О. (довіреність від 04.01.2019 № 52/9/12-32-10-00-29),

представника відповідача Галушки М.В. (довіреність від 24.01.2019 № 480),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови від 26.04.2019 ВП № 58253257 про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДФС у Луганській області (далі позивач, ГУ ДФС у Луганській області) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі відповідач, УДВС ГТУЮ у Луганській області), в якому позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову ВП № 58253257 від 26.04.2019 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою від 13.09.2017 ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 58253257 на підставі виконавчого листа № 812/420/18 від 10.01.2019, виданого Луганським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ГУ ДФС у Луганській області внести зміни в інформаційні бази даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, та інтегровані картки платника податків ТОВ «ЛЕО», шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу недоїмки (пені) з земельного податку та з орендної плати за землю з юридичних осіб на загальну суму 191089,93 грн.

03.05.2019 до ГУ ДФС у Луганській області року надійшла постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про закінчення виконавчого провадження № 58253257.

Позивач вважає постанову від 26.04.2019 про стягнення виконавчого збору незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Державний виконавець не вчинив в рамках виконавчого провадження № 58253257 жодних дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону.

Вважає, що оскільки судове рішення по справі № 812/420/18, що підлягало виконанню, може бути виконане лише боржником, а державний виконавець не може без участі боржника в примусовому порядку виконати дане рішення, тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Окрім того, постанова про закінчення виконавчого провадження надіслана супровідним листом від 26.04.2019 № 2047, а постанова про стягнення виконавчого збору надіслана супровідним листом від 26.04.2019 № 2045. Тобто, позивач вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору державним виконавцем винесена раніше ніж постанова про закінчення виконавчого провадження № 58253257.

Ухвалою суду від 16.05.2019 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою суду від 27.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України.

31.05.2019 від позивача надійшли письмові пояснення (арк. спр. 27-29), в яких останній наголосив, що винесенню державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору з підстави, яка передбачена п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону 1404, має передувати винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження. В свою чергу згідно відомостей про виконавче провадження № 58253257 постанова про закінчення виконавчого провадження № 58253257 не передувала винесенню державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

Також позивач додатково зазначив, що дата постанови про відкриття виконавчого провадження не співпадає з датою її винесення, зазначеною в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

04.06.2019 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов (арк. спр. 40-42), в обґрунтування якого останній послався на таке. На виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 № 812/420/18 про зобов`язання ГУ ДФС у Луганській області внести зміни в інформаційні бази даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, та інтегровані картки платника податків ТОВ «ЛЕО», шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу недоїмки (пені) з земельного податку та з орендної плати за землю з юридичних осіб на загальну суму 191089,93 грн.

01.02.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; 22.02.2019 на адресу відділу надійшла відповідь від боржника, з якої встановлено, що рішення суду не виконано; 26.04.2019 державним виконавцем, керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження; 26.04.2019 державним виконавцем, керуючись ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

На адресу ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла відповідь від боржника, з якої встановлено, що рішення суду виконано фактично у повному обсязі, відповідно до інтегрованої картки платника з земельного податку та з орендної плати за землю з юридичних осіб приведено у відповідність, заборгованість не обліковується відповідно до Інформації про наявність/відсутність податкового боргу від 10.04.2019 № 4938-17.

26.04.2019 державним виконавцем, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з повним та фактичним виконанням рішення суду, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам, оригінал виконавчого листа з постановою про закінчення виконавчого провадження - до суду.

Відповідно до розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Відповідач уважає, що жодних законних підстав для задоволення позову не існує, обставини, на які посилається позивач, є необґрунтованими, тому просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеному в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі № 812/420/18, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018, визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Луганській області щодо відображення в інформаційних базах даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, та інтегрованих картках платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» показників про наявність у позивача податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі - 413020,51 грн.; з земельного податку та з орендної плати за землю з юридичних осіб в сумі - 191 089,93 грн.; зобов`язано Головне управління ДФС у Луганській області внести зміни в інформаційні бази даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, та інтегровані картки платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу недоїмки (пені) з земельного податку та з орендної плати за землю з юридичних осіб на загальну суму 191089,93 грн (арк. спр. 64-77).

10.01.2019 стягувачу видано виконавчий лист № 812/420/18 щодо зобов`язання Головного управління ДФС у Луганській області внести зміни в інформаційні бази даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, та інтегровані картки платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу недоїмки (пені) з земельного податку та з орендної плати за землю з юридичних осіб на загальну суму 191089,93 грн (арк. спр. 47-48).

ТОВ «ЛЕО» звернулося до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про примусове виконання рішення суду (арк. спр. 45-46).

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області від 01.02.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 58253257 з примусового виконання виконавчого листа № 812/420/18, виданого Луганським окружним адміністративним судом 10.01.2019 (арк. спр. 50).

Також у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 58253257 від 01.02.2019 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 16692 грн.

22.02.2019 позивач повідомив відповідача про те, що станом на 20.02.2019 рішення суду виконано частково, залишок сальдо заборгованості зі сплати земельного податку та з орендної плати складає 28406,81 грн (арк. спр. 51-52).

11.04.2019 позивач повідомив відповідача про те, що станом на 01.04.2019 рішення суду по справі № 812/420/18 ГУ ДФС у Луганській області виконано у повному обсязі, інтегровані картки платника з земельного податку та з орендної плати за землю з юридичних осіб приведено у відповідність, заборгованість не обліковується (арк. спр. 54-56).

26.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якою стягнуто з ГУ ДФС у Луганській області витрати на проведення виконавчих дій в сумі 97,05 грн (арк. спр. 58), яку було направлено на адресу боржника листом від 26.04.2019 № 2046 (арк. спр. 57).

26.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з ГУ ДФС у Луганській області виконавчого збору в сумі 16692,00 грн (арк. спр. 60), яку було направлено на адресу боржника листом від 26.04.2019 № 2045 (арк. спр. 59).

Також 26.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (арк. спр. 62), яку було направлено на адресу боржника листом від 26.04.2019 № 2047 (арк. спр. 61).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої та другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина друга статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 розмір мінімальної заробітної плати становить 4173 грн.

Частиною п`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав, за якими виконавчий збір не підлягає стягненню з боржника. Так, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (частина сьома статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною дев`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Проаналізувавши положення статей 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» в аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12.12.2018 у справі № 703/1115/17, від 26.09.2018 у справі № 750/5082/17, від 21.11.2018 у справі № 750/7406/17.

У Законі України «Про виконавче провадження» передбачено випадки, коли виконавчий збір не стягується (частина п`ята статті 27), а також умову, за якої виконавчий збір не підлягає стягненню (якщо відсутні визначені законом підстави для звільнення від його сплати).

В останньому випадку йдеться про частину дев`яту статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», за якою виконавчий збір не стягується, якщо рішення виконано до того, як відкрито виконавче провадження (відтак, розпочато примусове виконання рішення).

Питання про закінчення виконавчого провадження та, відповідно, про стягнення виконавчого збору (постанова про стягнення якого є окремим виконавчим документом), державний виконавець вирішує під час виконавчого провадження, якщо з`ясує, що для цього є відповідні підстави.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі № 750/7406/17.

Як встановлено судом, виконавче провадження ВП № 58253257 з примусового виконання виконавчого листа № 812/420/18, виданого Луганським окружним адміністративним судом 10.01.2019, відкрито постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області від 01.02.2019. Про часткове виконання рішення суду позивач повідомив відповідача 22.02.2019. Про те, що рішення суду по справі № 812/420/18 виконано в повному обсязі, позивач повідомив відповідача 11.04.2019.

Враховуючи, що на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 812/420/18 підтвердження повного виконання позивачем рішення суду по справі № 812/420/18 не надано, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та стягнуто виконавчий збір.

З огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, з яких виник цей спір, суд вважає, що на дату закінчення виконавчого провадження у державного виконавця були законні підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Відтак, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. діяла на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про визнання незаконною та скасування постанови ВП № 58253257 від 26.04.2019 про стягнення з боржника виконавчого збору є безпідставною, отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

При цьому судом відхиляються та не приймаються до уваги, як на підставу для задоволення позову, посилання позивача на те, що в межах спірних правовідносин положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки, як встановлено судом та зазначено вище, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення, котре розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Посилання позивача на позицію Верховного Суду в постановах від 15.02.2018 по справі № 910/1587/13 та від 28.02.2019 по справі № 819/1116/17 судом до уваги не береться, оскільки вказані рішення винесено у справах щодо відмінних від спірних правовідносин.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист у справі № 812/420/18, носить зобов`язальний характер, інтегровані картки платника з земельного податку та з орендної плати за землю з юридичних осіб ТОВ «ЛЕО» (стягувача у виконавчому провадженні) фактично приведено у відповідність після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі № 812/420/18, тому підстав для несплати виконавчого збору у цьому випадку немає.

Також суд вважає помилковим твердження позивача про те, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем раніше ніж постанова про закінчення виконавчого провадження № 58253257, що, на думку позивача, є порушенням вимог Закону № 1404-VIII, оскільки вихідний номер документа на супровідному листі не може свідчити про черговість прийняття надісланих документів. Матеріалами справи підтверджено, що постанову про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем винесено того ж дня, що й постанову про стягнення виконавчого збору, тобто 26.04.2019, що відповідає вимогам частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Суд звертає увагу, що частина третя статті 40 вказаного Закону визначає граничний термін винесення постанови про стягнення виконавчого збору, а саме - не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження), та не містить заборони щодо винесення такої постанови до закінчення виконавчого провадження. Більше того, відповідно до положень статті 27 Закону № 1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, висновок позивача про можливість винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору лише після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є хибним.

Щодо посилання позивача на те, що дата постанови про відкриття виконавчого провадження не співпадає з датою її винесення, зазначеною в Автоматизованій системі виконавчого провадження, суд зазначає таке.

Предметом розгляду даної справи є перевірка правомірності винесення державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області постанови від 26.04.2019 ВП № 58253257 про стягнення виконавчого збору.

Перевірка правомірності винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження не є предметом розгляду даної справи, а тому суд позбавлений можливості перевіряти правомірність підстав її винесення відповідачем. Окрім того, позивачем не заявлено вимоги про визнання незаконною та скасування постанови від 01.02.2019 ВП № 58253257 про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, беручи до уваги наведене та оцінюючи надані сторонами по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ГУ ДФС у Луганській області до УДВС ГТУЮ у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови від 26.04.2019 ВП № 58253257 про стягнення виконавчого збору не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати, понесені позивачем, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління ДФС у Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови від 26.04.2019 ВП № 58253257 про стягнення виконавчого збору відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Свергун