Справа № 560/1067/19
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1067/19
РІШЕННЯ

іменем України

04 червня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу №693 від 22.03.2019,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Хмельницькій області №693 від 22.03.2019 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 березня 2019 року отримано наказ ГУ ДФС у Хмельницькій області №693 від 22.03.2019 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки", однак вважає його неправомірним та таким, що прийнятий з порушенням вимог та норм чинного податкового законодавства України.

Позивач вказує, що відповідно до п.77.1. ст.77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

ОСОБА_1 зазначає, що 22 грудня 2018 року ДФС України оприлюднено на своєму офіційному веб - сайті план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік. Згідно Розділу III плану-графіка "Документальні планові перевірки фізичних осіб" станом на 22.12.2018 року, до плану графіку включено ОСОБА_1 , місяць початку проведення перевірки - квітень 2019 року.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, про що в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містився відповідний запис: дата реєстрації: 29.11.2002, номер запису: 2 004924 (Дата запису: 07.06.2005). Однак, 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 припинив свою діяльність як суб`єкт господарювання, про що в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено відповідний запис. А тому, станом на дату оприлюднення плану-графіку проведення перевірки ОСОБА_1 припинив діяльність як суб`єкт господарювання та, мав бути знятий з обліку у контролюючому органі як фізична особа - підприємець.

Крім того, позивач зазначає, що в оскаржуваному наказі зазначено місцезнаходження ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Однак, ОСОБА_1 був знятий з місця реєстрації за вказаною адресою з 27 березня 2019 року та з 27 березня 2019 року реєстрацією місця проживання є: АДРЕСА_2 .

Таким чином, вважає, що оскаржуваний наказ виданий контролюючим органом поза межами його повноважень.

Позивач зазначає, що всупереч вимогам ст. 81 та ст. 102 ПК України, в оскаржуваному наказі вказано, що предметом перевірки є перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, тобто з порушенням встановлених строків давності для проведення таких перевірок, оскільки граничним терміном для подання звітності з податку на додану вартість за січень 2016 року є 20 лютого 2016 року.

Романюк В.М. вказує, що формування переліку платників податків - фізичних осіб до розділу III плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами Розділу IV Порядку, у тому числі за даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС. Надіслані контролюючим органом наказ №693 від 22.03.2019 та повідомлення №126 від 22.03.2019 не містять інформації щодо процедури та підстав включення ОСОБА_1 до плану-графіку проведення перевірок, а також не відома методика вирахування ступеня ризику, за яким ОСОБА_1 включено до плану-графіку. Зазначає, що відсутність інформації щодо віднесення платника до того чи іншого ступеня ризику, а також підстав включення до плану графіку, свідчить про протиправність наказу на проведення документальної планової перевірки.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від представника відповідача на адресу суду 18.04.2019 надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що не погоджується з позовними вимогами позивача, оскільки відповідно до затвердженого плану - графіка про проведення планових перевірок на 2019 рік, який направлено до ДФС України 26.11.2018, затверджено ДФС України та офіційно розміщено на сайті ДФС України до 25 грудня 2018 року, заплановано проведення планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на квітень 2019 року.

Представник відповідача вказує, що з метою виконання плану - графіка про проведення перевірок, позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення надіслано повідомлення від 22.03.2019 №126, яке отримано позивачем особисто 29.03.2019.

Відповідач зазначає, що 09.04.2019 посадовою особою, відповідальною за проведення перевірки пред`явлено особисто ОСОБА_1 службове посвідчення та направлення від 05.04.2019 №1198 на проведення перевірки, про що позивач особисто зазначив у другій частині направлення на перевірку, та розпочато проведення планової виїзної перевірки.

Представник відповідача вказує, що на день подання відзиву на адміністративний позов триває планова виїзна перевірка позивача, та позивачем надано усі наявні у нього первинні документи, що підтверджують показники податкової звітності.

Відповідач звертає увагу про те, що у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 806/2127/16 зазначено, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Також, аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 806/2127/16 та від 20.02.2018 у справі № 826/1205/16.

Представник відповідача враховуючи наведене просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також оцінивши наявні належні та допустимі докази, які знаходяться в матеріалах справи, у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що відповідно до затвердженого плану - графіка про проведення планових перевірок на 2019 рік, який затверджено ДФС України та офіційно розміщено на сайті ДФС України до 25 грудня 2018 року, заплановано проведення планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на квітень 2019 року.

З метою виконання плану - графіка про проведення перевірок, позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення надіслано повідомлення від 22.03.2019 №126 яке отримано позивачем особисто 29.03.2019.

Посадовою особою 09.04.2019, відповідальною за проведення перевірки пред`явлено особисто ОСОБА_1 службове посвідчення та направлення від 05.04.2019 №1198 на проведення перевірки, про що позивач особисто зазначив у другій частині направлення на перевірку, та розпочато проведення планової виїзної перевірки.

Підставою для проведення вищезазначеної перевірки слугував наказ №693 від 22.03.2019 про проведення документальної планової виїзної перевірки, який було винесено на підставі виконання плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із вимогами п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 ст.75 ПК України встановлено зокрема, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних планових перевірок регламентований статтею 77 Податкового Кодексу України.

Відповідно до п. 77.1 ст. 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

За змістом п.77.2 ст. 77 ПК України, до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із п. 77.4 ст. 77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Із наведених норм податкового законодавства України слідує, що умовою для призначення планової документальної виїзної перевірки платника податків є визначення такого суб`єкта господарювання у плані-графіку проведення планових документальних перевірок, а підставою для її проведення є наказ про проведення перевірки.

Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків затверджений наказом Міністерства фінансів України № 524 від 02.06.2015, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.06.2015 за № 751/27196 і діє в редакції наказу № 386 від 26.03.2018.

Згідно з пунктами 2-5 розділу І цього Порядку, формування (коригування) планів-графіків територіальних органів Державної фіскальної служби України здійснюється у порядку, встановленому у розділах ІІІ-V цього Порядку. Формування (коригування) планів-графіків здійснюється засобами інформаційно-телекомунікаційних систем Державної фіскальної служби України. Проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, квартальних планів-графіків - не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС. Проекти коригування планів-графіків у разі здійснення такого коригування формуються територіальними органами ДФС не пізніше 03 числа кожного місяця поточного року, починаючи з другого місяця поточного року, засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС. Разом з проектом плану-графіка (коригування плану-графіка) формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС. Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів-графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи «Управління документами» плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка). При відборі платника податків до плану-графіка відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ Податкового кодексу України необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу ІІ Кодексу в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов`язання платника податків, вимог пункту 77.3 статті 77 розділу ІІ Кодексу в частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами. План-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС. Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС. Належну якість формування плану-графіка та його коригування забезпечує територіальний орган ДФС, який сформував план-графік (коригування плану-графіка).

Розділом ІІ Порядку, визначено таку структуру плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків: розділ І . Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб; розділ ІІ. Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів; розділ ІІІ. Документальні планові перевірки платників податків - фізичних осіб; розділ ІV. Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд встановив, що позивача включено до плану-графіку про проведення планової виїзної перевірки на квітень 2019 року, тобто у повній відповідності до вимог Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 524 від 02.06.2015, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.06.2015 за № 751/27196 і діє в редакції наказу № 386 від 26.03.2018.

Таким чином, Головне управління ДФС у Хмельницькій області, видаючи 22.03.2019 наказ №693 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , діяло на підставі чинного законодавства та в межах наданих повноважень.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 806/2127/16 зазначено, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 806/2127/16 та від 20.02.2018 у справі № 826/1205/16.

Твердження ОСОБА_1 , що станом на дату оприлюднення плану - графіку проведення перевірки останній припинив діяльність як суб`єкт господарювання, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог абзацу 2 підпункту 65.10.8. пункту 65.10.ст. 65 ПКУ передбачено, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України, та Порядку обліку платників податків і зборів, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року N 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року N 462) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 р. за N 503/25280, передбачено, що після отримання інформації про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, податковий орган зобов`язаний вжити ряд заходів, щодо зняття його з обліку, в тому й числі провести документальну перевірку за період його діяльності з урахуванням строків передбачених статтею 102 ПКУ.

Також, суд не погоджується із твердженням позивача, що податковим органом при прийнятті оскаржуваного наказу порушено вимоги п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, призначивши перевірку з 01.01.2016 року по 31.12.2018 р., навівши при цьому обґрунтування, що податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний місяць. Оскільки декларація про майновий стан та доходи платника за 2016 рік подано позивачем до податкового органу за місцем обліку 31.01.2017 та зареєстровано за № , то податковий орган із врахуванням вимог п. 102.1 ст. 201 ПКУ має право провести перевірку та визначити податкові зобов`язання на протязі 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, тобто до 31.01.2020 року.

Щодо посилання позивача на той факт, що контролюючим органом у наказі №693 від 22.03.2019 та у повідомлені №126 від 22.03.2019 не зазначено інформації щодо процедури та підстав включення позивача до плану - графіку проведення перевірок, а також не відома методика вирахування ступеня ризику, за яким позивача включено до плану - графіку, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 81.1 ст. 81 ПКУ передбачено умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних перевірок, а саме: посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим кодексом, в даному випадку план графік на проведення планових перевірок на 2019 рік, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим кодексом документів - направлення на проведення перевірки, копії наказу та пред`явлення службового посвідчення.

Згідно із абз. 2 та 3 п. 81.1 ст. 81 ПКУ передбачено, що в направленні на проведення перевірки, зазначається дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу.

У наказі про проведення перевірки, зазначається дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Відповідно до абзацу 5 п. 81.1 ст. 81 ПКУ передбачено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Суд встановив, що відповідачем на адресу платника, що міститься в базі даних ДФС України, а саме: м. Хмельницький, проспект Миру, буд 84/2 А, кв. 32 , 25.03.2019 надіслано рекомендованим листом із повідомленням про вручення повідомлення від 22.03.2019 №126 про проведення перевірки, яке отримано особисто позивачем 29.03.2019, тобто на момент відправлення вказаного листа, позивач був зареєстрований за адресою на яку направлено лист, а тому твердження позивача, що змінено реєстрацію місця проживання до уваги не приймається.

Суд також звертає увагу позивача, що спірний наказ є правовим актом індивідуальної дії, який розрахований на вчинення певної дії. При цьому, перевірка згідно вказаного наказу відбулась та за результатами якої складено акт №0270/22-01-13-02/ від 02.05.2019, а відтак спірний наказ, вичерпав свою дію в часі, а тому не є таким, що порушує права позивача, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі №804/1113/16, зокрема: позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про дотримання відповідачем порядку призначення документальної планової виїзної перевірки позивача, а тому оскаржуваний наказ №693 від 22.03.2019 про проведення планової виїзної перевірки прийнятий в межах чинного податкового законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд враховує ч.2. ст.2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, оскільки наказ про проведення перевірки №693 від 22.03.2019 року прийнятий в межах норм чинного законодавства України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу №693 від 22.03.2019 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки" - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя О.П. Шевчук