Справа № 202/2358/18
Суддя: Слюсар Л. П.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/2358/18
Провадження № 2-а/202/106/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 червня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Некрасової А.О.,

представника позивача - ОСОБА_7.,

представника відповідача - Юркевич О.Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у травні 2018 року звернулася до суду з позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,провадження у якій було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошина Є.В. від 08.05.2018 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2018 року задоволено заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі постанови Дніпропетровської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0024/11000/18 від 15 березня 2018 року до набрання законної сили рішення суду по адміністративній справі №202/2358/18.

Справа перебувала у провадженні судді ОСОБА_3 призначеного на посаду судді строк на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П. та ухвалою від 26 жовтня 2018 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15.03.2018 р. заступником начальника Дніпропетровської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Атаманенко Є.М. винесено Постанову Дніпропетровської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0024/11000/18, якою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 20178,00 грн.

29.03.2018 р. засобами поштового зв`язку позивачем, ОСОБА_2 отримано вищевказану Постанову.

Не погодившись із винесеною постановою, нею в порядку встановленому ст. 529 Митного кодексу України, 10.04.2018 р. - в десятиденний строк з моменту отримання Постанови, кур`єрською службою була подана скарга до Державної фіскальної служби України, в якій вона просила скасувати вищевказану постанову. Також, листом від 13.04.2018 р. вона повідомила Дніпропетровську митницю ДФС, про те, що нею була подана скарга до ДФС України. Даний лист Дніпропетровською митницею ДФС отримано 16.04.2018 р.

На момент подання даної скарги до суду будь-якої відповіді із ДФС України про результати розгляду скарги на її адресу не надходило.

Вважає, що Постанова Дніпропетровської митниці ДФС від 15.03.2018 р. в справі про порушення митних правил № 0024/11000/18 є необґрунтованою, прийнятою без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, що має наслідком її протиправність та є підставою для скасування.

В оскаржуваній постанові відповідач зазначає, що ОСОБА_2 заявила в митній декларації від 17.01.2018 року №UA110010/2018/000245 з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів неправдиві відомості шляхом внесення у гр.20 умови поставки DAP, що призвело до зменшення сплачених митних платежів на суму 6726 гривень, чим вчинила порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України.

Однак внесення нею в гр.20 митної декларації від 17.01.2018 року №UA110010/2018/000245, умови DAP, замість FCA (як необхідно було) відбулося помилково. При поданні декларації вона не мала на меті неправомірного звільнення ТОВ «Пілігрім ЛТД» від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Вказане підтверджується тим, що разом із декларацією, нею було подано контракт від 19.01.2017 року, який укладено між «ALLURE LOGISTICS OU» та ТОВ «Пілігрим ЛТД» з додатками, де зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах FCA ст. Новолипецьк (INCOTERMS -2010), рахунком на оплату транспортно-експедиторських послуг від 15.01.2018 року №3, згідно з вартістю перевезення вантажу складає 33 630 грн. ТОВ «Пілігрим ЛТД» в повному обсязі сплатило всі необхідні митні платежі.

В своїх письмових поясненнях, які надавала під час складання протоколу, вона не зазначала, що умисно вказала в гр.20 декларації №UA110010/2018/000245 від 17.01.2018 року умови поставки DAP, замість FCA. При відсутності умислу в допущенні вказаної помилки, вона також наголошувала при підписанні протоколу про порушення митних правил, її зауваження до якого викладені письмово та є невід`ємною частиною.

Отже, при винесені оскаржуваної постанови заступником начальника Дніпропетровської митниці ДФС не було взято до уваги ту обставину, що при визнанні її винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відсутній склад правопорушення - умисел та мета вчинення правопорушення, та як наслідок, відсутня суб`єктивна сторона правопорушення.

Просила суд поновити ФОП ОСОБА_2. , строк звернення до суду із позовною заявою, про скасування постанови Дніпропетровської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 0024/11000/18 від 15.03.2018 року та скасувати постанову Дніпропетровської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 0024/11000/18 від 15.03.2018 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2018 року в поновленні пропущеного строку фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 для звернення до адміністративного суду з позовом про скасування постанови в справі про порушення митних правил - відмовлено. Позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил залишена без розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2018 року скасовано і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач отримала постанову митниці засобами зв`язку 29.03.2018 року. В десятиденний строк позивачем було подано скаргу на вказану постанову до ДФС України. Крім того, листом від 13.04.2018 року позивач повідомив про даний факт Дніпропетровську митницю ДФС. Рішення про результати розгляду прийнято ДФС України 07.05.2018 р., яке Дніпропетровська митниця отримала 15.05.2018 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав адміністративний позов, посилаючись на підстави зазначені в позові та додаткових поясненнях. Вказав, що позивачкою було допущено помилку та відсутній умисел та мета вчинення правопорушення.

Представник відповідача заперечувала проти позову з підстав наведених в відзиві. Вказала, що в позивача перед декларуванням товару були всі необхідні документи в яких було зазначено умови поставки. Крім того в своїй пояснювальній до органів ДФС позивачкою було визнано вину. Просила в позові відмовити.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначені Митним кодексом України.

Порядок переміщення через митний кордон України товарів і транспортних засобів, митне регулювання, пов`язане з встановленням та справлянням податків і зборів, процедури митного контролю та оформлення, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил, спрямовані на реалізацію митної політики України, становлять митну справу.

Судом встановлено, що 17.01.2018 з Російської Федерації в зоні діяльності Харківської митниці ДФС від ПАО «Новолипецький металургійний комбінат» на адресу ТОВ «Пілігрим ЛТД» залізничним транспортом у вагоні-цистерні № 50637768 переміщено масла та інші продукти високотемпературної перегонки кам`яновугільних смол - Нафталін, загальною вагою нетто 58250 кг, вартістю - 306 180,35 гривень, які в подальшому доставлено в зону діяльності Дніпропетровської митниці ДФС.

Того ж дня, представник ТОВ «Пілігрим ЛТД» за договором доручення від 16.08.2017 року №1608-1 ОСОБА_2 до митного поста «Дніпродзержинськ» Дніпропетровської митниці ДФС подала митну декларацію типу «ІМ 40 АА», яку в подальшому було зареєстровано за № UA 110010/2018/000245 та задекларувала в митному режимі імпорт вказаного товару, зазначивши при цьому у графі 20 умови поставки DAP UA Соловей/Тополі.

Під час митного оформлення за вказаною ЕМД встановлено, що згідно з доповненням до контракту від 10.01.2018 року №5 поставка задекларованого товару здійснюється в умовах FCA ст. Новолипецьк (INCOTERMS -2010), де до вартості товару додатково додається вартість перевезення.

ОСОБА_2 на вимогу митниці додатково надала рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг від 15.01.2018 № 3 згідно з яким вартість перевезення вказаного вантажу складає 33 630 грн.

За результатами проведення розрахунку митних платежів, з урахуванням оплати транспортно-експедиторських послуг встановлено, що сума недоборів митних платежів за ЕМД № UA 110010/2018/000245 складає 6 726 грн.

Як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, ОСОБА_2 заявила у митній декларації від 17.01.2018 року № UA 110010/2018/000245 з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів неправдиві відомості шляхом внесення у гр. 20 умови поставки DAP, що призвело до зменшення сплачених митних платежів на суму 6726 гривень, чим вчинила порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України. У поясненнях ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення визнала.

Надалі 08.02.2018 року вказаний товар був оформлений за митною декларацією типу ІМ 40 ДТ № UA 110010/2018/000437, в якій у графі 20 зазначена умова поставки FCA Новолипецьк.

Постановою заступника начальника Дніпропетровської митниці ДФС №0024/11000/18 від 15.03.2018 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 20178 грн.

ФОП ОСОБА_2 08.05.2018 року звернулася до суду з позовною заявою про скасування постанови.

Щодо поновлення ФОП ОСОБА_2 , строку звернення до суду із позовною заявою, то дане питання було предметом розгляду апеляційної інстанції та відповідно до Постанови Третього Апеляційного Адміністративного суду від 20 лютого 2019 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2018 року скасовано і справу направлено для продовження розгляду.

Згідно зі ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, зокрема відповідно до п.5 ч.8 вказаної статті: найменування, звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар.

Статтею 266 МК України передбачено обов`язки, права та відповідальність декларанта або уповноваженої ним особи. Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Крім того, у ч. 4 ст. 266 МК України зазначено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил повному обсязі несе декларант.

Згідно з ч.1 ст.268 МК України не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України допущення в митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Відповідно до ст. 466 МК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Додержання органами доходів і зборів вимог закону в разі застосування адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами, передбаченими законодавством України.

У відповідності до ч. 1 ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил (ч. 1 ст. 488 МК України).

Згідно із ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, митниця наділена повноваженнями щодо розгляду справи про порушення митних правил у певних випадках, зокрема, і у випадку наявності порушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Частиною 1 ст. 458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Стаття 489 МК України визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил.

Згідно із указаною статтею посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У даному випадку суть виявленого порушення митних правил, що стало підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно із спірною постановою № 0024/11000/18 від 15 березня 2018, полягає у неправдивому зазначенні позивачем в поданій в електронній митній декларації типу «ІМ 40АА», яку в подальшому було зареєстровано за №UA 110010/2018/000245 в графі 20 умови поставки коду товару - DAP UA Соловей/Тополі замість FCA ст. Новолипецьк (INCOTERMS-2010), де до вартості товару додатково додається вартість перевезення.

Згідно з ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого.

Вирішуючи питання про наявність матеріально-правової підстави для притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України з наведених мотивів, суд констатує наступне.

Обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за статтею 485 МК України є наявність вини у формі умислу. Диспозиція вказаної правової норми передбачає необхідність спеціальної противної мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. При цьому, у статті 485 МК України вказано, що застосування адміністративного стягнення до порушника митних правил можливе тільки узаявлення у митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту). А відтак, відповідальність за ст. 485 МК України може наставати лише у випадку, коли правопорушник свідомо, з умислом, спрямованим на зменшення митних платежів, вказав неправдиву інформацію або ж надав органам доходів та зборів документи, в яких містяться відомості, що не відповідають дійсності.

Вказана позиція щодо ст. 485 МК України міститься у Постанові Верховного Суду від 20.03.2018 р. у справі № 640/7258/17, згідно якого: «для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу… При цьому, статтею 485 Митним кодексом України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості».

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України (надалі за текстом - КупАП) адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягується до відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу.

Згідно з вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності дій суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що невірне зазначення позивачкою в митній декларації умов поставки товару призвело до несплати митних платежів у сумі 6726 грн., а сплата ТОВ «ПІЛІГРІМ ЛТД» митних платежів в повному обсязі свідчить про усунення негативних наслідків вчинення правопорушення, однак не спростовує факт його вчинення позивачкою, що не заперечувалося і самою позивачкою в наданих нею поясненнях в.о. начальника Дніпропетровської митниці 19.01.2018 року в яких нею визнано вину в порушенні митних правил та зобов`язанні сплатити відповідний штраф.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

У порядку статті 139 КАС судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись: ст. ст. 251, 254, 268, 280 КУпАП, ст. ст. 4, 53, 68, 91, 257, 264, 266, 268, 357, 460, 457, 469, 470, 485, 487,489, 494, 495, 522, 531 Митного кодексу України,ст.ст. 5, 15, 72-77, 79, 139, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Дніпропетровської митниці ДФС (49000, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, б.22, ) про скасування постанови в справі про порушення митних правил - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар