Справа № 820/2964/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 р. № 820/2964/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чайкіної Н.Е.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лук`янцева ОСОБА_2 .О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець Лимаренко О.А. звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті ГУ ДФС у Харківській області: вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2017 № Ф-; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № від 13.12.2017; рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок № від 13.12.2017; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 13.12.2017; рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.12.2017.

Ухвалою судді від 08.06.2018 було відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі за даним позовом.

Ухвалою від 03.07.2018 було зупинено провадження у справі № 820/2964/18 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 820/4405/18 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі № 820/4405/18 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 13.12.2017 року №, № , № , № , № , №.

Стягнуто на користь ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління ДФС у Харківській області () судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

За даними КП «Діловодство спеціалізованого суду» вказане рішення суду набрало законної сили 07 березня 2019 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що у період з 23.10.2017 року по 03.11.2017 відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено акт від 17.11.2017 № 20437/20-40-13-02/, яким зафіксовано порушення , в т.ч. пп. «а» п.176.1 ст.176, п.177.2, пп.177.4.1,177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України, пп.163.1.1 п.163.1. ст.163, п.164.1. ст.164, п. 161 підрозділу 10 р.ХХ «перехідні положення» Податкового кодексу України.

Порушення, встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 13.12.2017 року № , яким позивачеві нараховано пеню за несвоєчасну сплату військового збору у розмірі 160,00 грн.; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 10060.94 грн., в тому числі основний платіж 8048,75 грн., штрафні санкції 2012,19 грн.; № , яким визначено штраф за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб у розмірі 31796,05 грн.; № , яким застосовано штраф за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у розмірі 6320,90 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 268,09 грн., в тому числі основний платіж 214,47 грн. та штраф -53,62 грн.; № , яким застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату військового збору у розмірі 70,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки, 13 грудня 2017 року ГУ ДФС у Харківській області прийнято вимогу № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у розмірі 102071,98 грн., а також рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № , рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок № , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № , рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 13.12.2017, прийняті ГУ ДФС у Харківській області, згідно з якими за несплату єдиного соціального внеску в розмірі 102071,98 грн. позивачу нараховано штрафи у розмірі 170,00 грн., 255,00 грн., 14624,86 грн., 1189,76 грн. та пеню в розмірі 528,26 грн (а.с.10-15).

Не погоджуючись із вказаною вимогою та рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду справі № 820/4405/18 від 01.11.2018 було задоволено адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 13.12.2017 року №, № , № , № , № , №.

Рішення суду у справі № 820/4405/18 набрало законної сили 07.03.2019.

За правилами ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що у період з 23.10.2017 року по 03.11.2017 року фахівцями відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 17.11.2017 року № 20437/20-40-13-02/, яким зафіксовано порушення , в т.ч. пп. «а» п.176.1 ст.176, п.177.2, пп.177.4.1,177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України, пп.163.1.1 п.163.1. ст.163, п.164.1. ст.164, п. 161 підрозділу 10 р.ХХ «перехідні положення» Податкового кодексу України.

Під час проведення перевірки відповідачем встановлено завищення витрат у період, що ревізувався на загальну суму 206660.68 грн., оскільки позивачем не доведено зв`язку задекларованих витрат з отриманими доходом. Завищення витрат у ревізуємий період призвело до заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу у 2014 та 2016 роках на 56749.89 грн. та 14297.96 грн. відповідно та як наслідок спричинило заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 11284.73 грн.

Оскільки, за даними картки особового рахунку позивача за платежем «податок на доходи фізичних осіб» нараховані авансові платежі на 2014 рік у розмірі 15974.68 грн. та на 2015 рік у сумі 14900.99 грн., податковим органом зроблено висновок про те, що сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті у бюджет за результатами перевірки дорівнює 8048.75 грн.

Суд, під час розгляду справи №№ 820/4405/18 прийшов до висновку, що податковим органом безпідставно зроблено висновок про завищення позивачем витрат у ревізуємому періоді та відповідно заниження розміру бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб та донарахування вказаного податку.

Оскільки судовим розглядом встановлено безпідставне збільшення податковим органом суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, обумовлює безпідставне застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 123 ПК України.

Судом були дослідженні долучені до матеріалів справи документи та встановлено неправомірність донарахування позивачеві чистового оподатковуваного прибутку за період, що підлягав перевірці.

Відповідно до пп. «а» п. 176.1. ст.176 ПК України платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Ставки податку визначені у ст.167 ПК України та відповідно дорівнювали у 2014 році 17 %, у 2015 році -20 % до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) року.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, в т.ч. належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. (пп.177.4.1, 177.4.4 ст.177 ПК України).

Відповідно до положень пп. 177.4 ст. 174 ПК України (в редакції, що діяв впродовж ревізуємого періоду) наведений перелік витрат, який безпосередньо пов`язаний з отриманням доходів.

Системний аналіз ст. 177 ПК України, з урахуванням пп. 177.2 та пп.177.4.4. цієї статті встановлюють правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, за якими до витрат належать документально підтверджені витрати, пов`язанні з господарською діяльністю такої особи, перелік яких не є вичерпним.

Податковий орган має враховувати, що результати оподаткування у будь-якому випадку є похідними від здійснення (провадження) підприємцем господарської діяльності, обмеження його витрат пов`язаних з господарською діяльність призведе до обмеження господарської компетенції і, як наслідок, вплине на свободу підприємницької діяльності взагалі.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що податковим органом безпідставно зроблено висновок про завищення позивачем витрат у ревізуємому періоді та відповідно заниження розміру бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб та донарахування вказаного податку.

Щодо посилань відповідача на те, що не ведення ФОП ОСОБА_3 протягом 2015-2016 років книги обліку доходів і витрат є порушенням пп. 177.10 ст. 177 ПК України, суд зазначає, що такі твердження податкового органу є необґрунтованими. Головне управління ДФС в Харківській області не зазначено, яким чином відсутність книг обліку доходів і витрат за 2015,2016 роки призвела до заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, тобто будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Крім того, в акті перевірки контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 . занижено базу нарахування соціального внеску за період 2014-2016 роки на суму 351394,28, що призвело до заниження суми соціального внеску за це період в розмірі 102071,98 грн. у зв`язку з тим, що позивач заявляв суму чистого доходу лише у грудні кожного року.

Платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали

спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які

беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності (п. 4 частини першої

статті 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.8 ст.9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему

оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у

провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). До членів сімей фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, належать дружина (чоловік), батьки, діти та інші утриманці, які досягли 15-річного віку, не перебувають у трудових або цивільно-правових відносинах з такою фізичною особою - підприємцем, але спільно з ним провадять підприємницьку діяльність і отримують від цього частину доходу;

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. (ч.3 ст.7 зазначеного Закону).

За правилами п.4 ч.1 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 розмір одержаного за рік доходу визначався у грудні, в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та раз на рік визначався єдиний внесок в задекларованому і сплаченому ним розмірі.

Зазначаючи про завищення позивачем доходу за 2014 рік на суму 8976,45 грн., за 2015 рік на суму 156578,94 грн., контролюючим органом не вказано, які конкретно господарські операції ФОП ОСОБА_1 неправомірно відніс до складу доходів за ці періоди.

З наданих до матеріалів справи копій платіжних доручень вбачається, що віднесені до витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату на суму 13234,98 грн. (за 2014 рік), на суму 6200 грн. (за 2015 рік), зазначені в акті перевірки, є сумами єдиного соціального внеску.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Кодексу.

Пунктом "в" п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 ПК України передбачено, що до складу інших витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, включаються інші витрати операційної діяльності, пов`язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно: суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом).

Відповідачем не надано обґрунтованих пояснень щодо проведених розрахунків , а саме: яким чином ФОП ОСОБА_1 завищив витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату за 2014-2015 роки, не зазначено, за якими господарськими операціями контролюючим органом визнані неправомірними витрати ФОП ОСОБА_1 , не зазначено, за яких підстав контролюючим органом до статті «Інші витрати» за 2015 рік віднесено єдиний соціальний внесок, заявлений в статті «Витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату на суму».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних рішень та вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 72, 73, 74, 77, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу, прийняту ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2017 № Ф-.

Визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте ГУ ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій № від 13.12.2017.

Визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте ГУ ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій № від 13.12.2017.

Визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте ГУ ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій № від 13.12.2017.

Визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте ГУ ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій № від 13.12.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області () на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 8810,00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять гривень).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.06.2019.

Суддя В.В. Єгупенко