Справа № 400/1318/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 р. № 400/1318/19
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суд Лебедєва Г.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 10.04.2019 року ВП № 58694105,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (надалі - позивач, Виконавчий комітет ММР) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі - відповідач, Відділ) про визнання протиправною та скасування постанови від 10.04.2019 року ВП № 58694105 про накладення штрафу.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що штраф за невиконання судового рішення державним виконавцем до нього застосовано безпідставно, оскільки ним, як боржником було вчинено всі необхідні дії по виконанню судового рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №814/850/18 від 05.02.2019 року. Зазначив, що вказаним рішенням зобов`язано Виконавчий комітет Миколаївської міської ради в місячний термін вирішити питання щодо демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський. В свою чергу, рішенням Миколаївського облвиконкому від 15.09.1981 року № 498 вказаний пам`ятний знак був включений до переліку пам`яток історії та культури місцевого значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» за видом «монументальне мистецтво». Тому, 08.04.2019 року позивач звернувся до Міністерства культури України за роз`ясненням стосовно вирішення питання демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський. Лише 11.04.2019 року наказом Міністерства культури України № 298 вказаний пам`ятний знак визнано таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Виконавчий комітет ММР 08.04.2019 року звертався до відповідача з заявою про відкладення проведення виконавчих дій, яку Відділ залишив без задоволення. Після чого, 10.04.2019 року відповідачем винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100, 00 гривень за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду. Виконавчий комітет ММР вважає, що постанова про накладення штрафу від 10.04.2019 року винесена з порушенням чинного законодавства та без врахування всіх обставин справи, а тому вказане рішення підлягає скасуванню, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 27.05.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/1318/19 та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

В судовому засіданні 04.06.2019 року протокольною ухвалою суд ухвалив залучити до участі у даній справі у якості співвідповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Лягіна, 2, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877).

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду 03.06.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послалився на те, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження №58694105 з примусового виконання виконавчого листа №814/850/18 виданого 12.03.2019 року Миколаївським окружним адміністративним судом про зобов`язання Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в місячний термін вирішити питання щодо демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський. 08.04.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відкладення виконавчих дій, з якого не вбачається, що боржником (позивачем) вирішено питання щодо демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років. Крім того зазначив, що у вказаному листі боржник навів підстави, з яких він вважає, що рішення суду по справі № 814/850/19 не може бути виконано. В силу положень Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404) державному виконавцю заборонено тлумачити рішення суду або на свій розсуд визначати, чи в повному осязі це рішення підлягає виконанню. Оскільки позивачем не виконано рішення суду, це і стало підставою для застосування штрафу, передбаченого статтею 75 Закону № 1404.

Представник позивача в судовому засіданні 04.06.2019 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідачів проти задоволення позову заперечив.

Представники сторін в судове засідання, призначене на 05.06.2019 року не з`явились, з урахуванням цього та керуючись ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі № 814/850/18 задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо демонтажу пам`ятного знака Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський та зобов`язано Виконавчий комітет Миколаївської міської ради в місячний термін вирішити питання щодо демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський.

12.03.2019 року Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по адміністративній справі № 814/850/18.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 22.03.2019 року відкрито виконавче провадження №58694105 про примусове виконання рішення по справі №814/850/18 від 05.02.2019 року.

В пункті 2 постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження, Виконавчий комітет ММР отримав 01.04.2019 року.

08.04.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відкладення виконавчих дій.

Листом від 10.04.2019 року за № 2.1-35/1719 Відділ повідомив Виконавчий комітет ММР про відсутність підстав для відкладення проведення виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року по справі № 814/850/18.

Того ж дня - 10.04.2019 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100, 00 гривень за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, яку позивач отримав 10.04.2019 року.

Крім того, 16 квітня 2019 року позивачем до Миколаївського окружного адміністративного суду подано заяву про відстрочення виконання рішення, в обгрунтування якої позивач зазначив, що виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду ускладнюється об`єктивними обставинами.

Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року Виконавчому комітету ММР відмовлено в задоволенні заяви про відстрочення виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року у даній справі, в зв`язку з відсутністю підстав для відстрочення виконання судового рішення по справі № 814/850/18.

Також, 22 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з заявою про роз`яснення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року.

П`ятий апеляційний адміністративний суд 29 травня 2019 року відмовив ОСОБА_1 у роз`ясненні постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з вказаною постановою № 58694105 від 10.04.2019 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Основного Закону України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частини 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України: постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частина 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (стаття 2 Закону № 1404).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 статті 18 Закону № 1404 визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону № 1404 виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404, яка визначає відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вказана стаття, як і спеціальний закон, не містить норм, які б звільняли боржника від відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду в залежності від тих чи інших обставин.

З системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому випадку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

Суд не приймає до уваги твердження Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо наявості поважних причин, які унеможливили виконання рішення боржником, оскільки доводи позивача, викладені у позовій заяві не містять, на думку суду, викладення поважних причин невиконання рішення суду, а є лише завуальованим способом затягування виконання рішення суду і спробою ухилитись від виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі № 814/850/18 задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо демонтажу пам`ятного знака Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський та зобов`язано Виконавчий комітет Миколаївської міської ради в місячний термін вирішити питання щодо демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський.

Як вбачається з постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі № 814/850/18, судом встановлено, що Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради протиправино не виконувалось Розпорядження Миколаївської облдержадміністрації від 21 травня 2016 року №197-р "Про перейменування об`єктів топоніміки та демонтаж пам`ятників та пам`ятних знаків", прийняте на виконання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", яким було передбачено демонтувати пам`ятні знаки, розташовані на території населених пунктів Миколаївської області згідно з переліком (додаток 2), до якого відноситься і пам`ятний знак Ленінському комсомолу 1918-1978 років, до 24 серпня 2016 року.

За твердженням позивача Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради не було виконано розпорядження Миколаївської облдержадміністрації від 21 травня 2016 року №197-р "Про перейменування об`єктів топоніміки та демонтаж пам`ятників та пам`ятних знаків" оскільки, рішенням Миколаївського облвиконкому від 15.09.1981 року № 498 пам`ятний знак Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський, був включений до переліку пам`яток історії та культури місцевого значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» за видом «монументальне мистецтво».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Статтею 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

В свою черу, як було встановлено під час розгляду справи, Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради не вчинялись дії для виключення з переліку пам`яток історії та культури місцевого значення пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський, на викнання розпорядження Миколаївської облдержадміністрації від 21 травня 2016 року №197-р "Про перейменування об`єктів топоніміки та демонтаж пам`ятників та пам`ятних знаків".

Після прийняття постанови П`ятим апеляційним адміністративним судом від 05.02.2019 року по справі № 814/850/18, якою було зобов`язано Виконавчий комітет Миколаївської міської ради в місячний термін вирішити питання щодо демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський, Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради також не було здійснено жодної дії для виключеня з переліку пам`яток історії та культури місцевого значення пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський.

Лише 08.04.2019 року після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження №58694105 про примусове виконання рішення по справі №814/850/18 від 05.02.2019 року позивач звернувся до Міністерства культури України за роз`ясненням стосовно вирішення питання демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський.

Суд зазначає, що питання про наявність у Виконавчого комітету Миколаївської міської ради обов`язку щодо вирішення питання щодо демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський, вирішено в межах справи № 814/850/18, а тому посилання позивача на неможливість вирішення питання щодо демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років через те, що даний памятник включений до переліку пам`яток історії та культури місцевого значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», що унеможливлює його знесення, не може бути визнано належним обґрунтуванням поважності не виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою суду від 22 квітня 2019 року Виконавчому комітету ММР відмовлено в задоволенні заяви про відстрочення виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року у даній справі, в зв`язку з відсутністю підстав для відстрочення виконання судового рішення по справі № 814/850/18.

Також не було встановлено, що позивач надав державному виконавцю відомості, які б зумовлювали обов`язкове зупинення виконавчого провадження.

Твердження позивача про відсутність наказу Міністерства культури України, яким вказаний пам`ятний знак визнано таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, Суд вважає такими, що не дає підстав для твердження про наявність поважних причин для невиконання судового рішення, оскільки позивач мав можливість, починаючи з 21 травня 2016 року здійснити дії щодо отримання від Міністерства культури України наказу про визнання таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський.

Крім того, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі № 814/850/18 було зобов`язано Виконавчий комітет Миколаївської міської ради в місячний термін вирішити питання щодо демонтажу пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський, однак Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради також не було здійснено жодної дії для виключеня з переліку пам`яток історії та культури місцевого значення пам`ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку "Юність" просп. Богоявленський.

Судом також не приймаються аргументи позивача з приводу того, що основною формою роботи виконавчого комітету є засідання, проведення яких здійснююється відповідно до плану роботи виконавчого комітету, два рази на місяць, тому позивач не мав можливості раніше вирішити питання щодо виконання рішення суду, оскільки за необхідності можна скликати позачергові засідання виконавчоо комітету.

В свою черу, судом не приймаються твердження позивача з привду того, що суд не вправі втручатись в діяльність оранів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, оскільки обов`язок виконати судове рішення не відноситься до дискреційних повноважень з огляду на те, що є лише один правомірний варіант поведінки.

Отже, станом на час винесення оскаржуваної постанови рішення суду боржником не виконано.

Наведена обставина позивачем не заперечується.

В свою чергу, вже 11.04.2019 року наказом Міністерства культури України № 298 вказаний пам`ятний знак визнано таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Однак, не зважаючи на це, рішення суду на час розгялу даної справи позивачем виконано не було.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на викладене, суд вважає, що з метою дійсного виконання судового рішення у справі №814/850/18 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області правомірно було винесено постанову про накладення штрафу від 10.04.2019 року ВП № 58694105 відповідно до ст.19 Конституції України та статей 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Виконавчого комітету Миколаївської міської ради .

У випадку відмови у задоволенні позову юридичної особи статтею 94 КАС України відшкодування судових витрат, в тому числі судового збору, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 241-246, 262, 268, 269, 271, 272, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 04056612) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877), Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Лягіна, 2, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877 про визнання протиправною та скасування постанови від 10.04.2019 року ВП № 58694105 про накладення штрафу - відмовити повністю.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 05.06.2019 року.

Суддя Г. В. Лебедєва