Справа № 640/9293/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 червня 2019 року м. Київ № 640/9293/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши, до моменту відкриття провадження у справі, у порядку письмового провадження, заяву б/н від 28.05.2019 «Про забезпечення позову» представника ОСОБА_1 - адвоката Вдовиченка Н.Ф. у адміністративній справі за позовною заявою б/н від 23.05.2019

ОСОБА_1

до Міністерства аграрної політики та продовольства України

про визнання протиправною бездіяльність і протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (далі - позивач або ОСОБА_1 ) подав на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Міністерства аграрної політики та продовольства України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 24, ідентифікаційний код - 00011050) (надалі - відповідач або Мінагрополітики або Міністерство), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Мінагрополітики щодо наймання ОСОБА_1 на роботу директора Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції»;

- визнати протиправним рішення Міністерства, а саме п. 2 переліку до Наказу від 03.05.2019 № 240 «Про проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України» в частині оголошення конкурсу на керівника Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції»;

- зобов`язати Міністерство аграрної політики та продовольства України вчинити дії щодо наймання ОСОБА_1 на роботу керівника (директора) Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції».

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що вважає протиправною бездіяльність Міністерства в частині невчинення відповідних дій щодо наймання позивача на роботу на посаду керівника Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції». Зауважує, що протиправним є рішення відповідача - наказ Мінагрополітики від 03.05.2019 № 240 (п. 2 переліку до наказу), а тому, останній зобов`язаний вчинити дії щодо наймання ОСОБА_1 на роботу на посаду директора Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції».

Разом з позовною заявою представником ОСОБА_1 (по тексту альтернативно - Заявник) подано заяву про забезпечення адміністративного позову, у якій Заявник просить суд, до вирішення адміністративної справи по суті та набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, забезпечити позов шляхом:

- зупинення дії рішення Міністерства аграрної політики та продовольства України, а саме п. 2 переліку до наказу від 03.05.2019 № 240 «Про проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України» в частині оголошення конкурсу на керівника Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції»;

- заборони Міністерству приймати рішення про призначення на посаду керівника Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» будь-яких осіб, окрім переможця конкурсного відбору - ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви відмічено, що свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в період з 16 березня 2017року по 17 березня 2017 року він став переможцем конкурсного відбору на посаду керівника Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції», проходив спецперевірку.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до керівництва Мінагрополітики з заявами повідомити про прийняте рішення щодо обставин призначення його на посаду. Негативну відповідь від відповідача позивач не отримував, його повідомляли, що відповідь буде надана пізніше. Позивач очікував на правомірну поведінку суб`єкта владних повноважень, проте 13.05.2019 на офіційному сайті Міністерства ознайомився з інформацією про проведення конкурсу, в тому числі на посаду керівника ДП «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції».

Саме 13.05.2019 ОСОБА_1 стало відомо про порушення його прав, в зв`язку із чим він змушений був звернутись до суду із відповідним позовом.

Позивач вважає, що законні права та інтереси ОСОБА_1 , як переможця конкурсу на зайняття вакантної посади керівника ДП «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» порушено, оскільки відповідачем не дотримано вимог законодавства щодо призначення на посаду керівника державного підприємства.

Тому, враховуючи, що на неодноразові звернення ОСОБА_1 не надавали негативну відповідь, повідомляли, що відповідь буде надана пізніше, в позивача були наявні підстави для очікування на правомірну поведінку суб`єкта владних повноважень, згідно з законом.

ОСОБА_1 упродовж 2018-2019 років намагався в позасудовий спосіб врегулювати правовідносини, з цією метою неодноразово звертався із заявами до Мінагрополітики , з`являвся на бесіди. Проте, станом на дату звернення із позовом жодних дій вчинено не було, натомість, всупереч вимог закону відповідач прийняв рішення про проведення нового конкурсу.

Як стверджує позивач, рішення відповідача - наказ від 03.05.2019 № 240 є протиправним і таким, що порушує права і законні інтереси ОСОБА_1

Позивач звертає увагу, що має місце недотримання вимог законодавства щодо призначення на посаду керівника державного підприємства, який є переможцем конкурсу та укладання контракту, а тому очевидним є порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1

За твердженнями позивача, у разі проведення конкурсного відбору в частині призначення керівника ДП «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» відновлення порушених прав позивача значно ускладниться, або буде неможливим. Окрім того, у такому разі обраний позивачем спосіб захисту стане неефективним, а виконання рішення суду неможливим. А тому, на думку позивача, є підстави для забезпечення позову. Невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву про забезпечення позову внесено до системи автоматизованого розподілу та передано судді Пащенку К.С.

Вирішуючи по суті подану заяву, проаналізувавши наведені в ній обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд зазначає про наступне.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (в ухвалі скорочено - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень;

4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як слідує із позовної заяви, публічно-правовий спір між сторонами існує, на думку Заявника, за обставин як протиправної бездіяльності Міністерства, яка, за твердженнями позивача, фактично є триваючим порушенням, так і прийняття відповідачем оскаржуваного рішення з порушенням норм та вимог чинного законодавства України, у зв`язку із чим наявні підстави для зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Суд відмічає, що викладені в позові обставини і правова оцінка питань протиправної бездіяльності відповідача, а також прийнятого Міністерством оскаржуваного рішення підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та буде надана судом за результатами розгляду справи.

Приймаючи до уваги наведене, суд звертає увагу, що на стадії вирішення питання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом не може бути надана правова оцінка бездіяльності відповідача та оспорюваному рішенню, оскільки такі обставини можуть бути встановлені лише в ході судового розгляду справи по суті, за означеним вище предметом позову.

Окремо, варто наголосити, що на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності спірного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, з огляду на те, що Заявником у заяві не зазначено, в контексті ст. 150 КАС України, обставин, що можуть слугувати підставами для вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи, що станом на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності оспорюваного рішення, з урахуванням того, що до поданої заяви не надано відповідних достатніх та беззаперечних доказів, а судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даного судового рішення, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам Заявника до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь ОСОБА_1 , суд вважає, що заява є необґрунтованою, а тому відсутніми є підстави для її задоволення.

Щодо питань сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до підпункту 6 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення <...> позову <...> ставка судового збору становить: 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (576,30 грн.).

До заяви позивачем долучено квитанцію № N0KPO4853M від 28.05.2019 про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову. В той же час, позивачем сплачено судовий збір на рахунок № 4081 (рахунок Київського окружного адміністративного суду), а не на вірний рахунок № 4021, відомості про який наявні на офіційному веб-сайті Окружного адміністративного суду міста Києва, та розміщені за посиланням: https://adm.ki.court.gov.ua/sud2670/gromadyanam/tax/, а відтак, відповідне не може вважатися належною сплатою позивачем судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Отже, за розгляд адміністративним судом заяви про забезпечення позову з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 576,30 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви б/н від 28.05.2019 «Про забезпечення позову» представника ОСОБА_1 - адвоката Вдовиченка Н.Ф. у адміністративній справі за позовною заявою б/н від 23.05.2019.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) судовий збір за подання заяви б/н від 28.05.2019 «Про забезпечення позову» в розмірі 576,30 грн. (п`ятсот сімдесят шість гривень 30 копійок) за реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі міста Києва, код отримувача (код 38004897), банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО 899998), рахунок отримувача 4021, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу "Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову", Окружний адміністративний суд міста Києва, код 34414689.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України, може бути оскаржено.

Суддя К.С. Пащенко