Справа № 466/494/19
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/494/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

справа №466/494/19; 2а/466/128/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірних дій щодо виконання судового рішення, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

22.01.2019року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірних дій щодо виконання судового рішення, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання до вчинення дій, в які просить визнати дії Головного територіального управління юстиції у Львівській області, щодо виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Львова 23 січня 2017року №466/3420/13-а, 2а/466/160/16, на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 29.06.2016року по справі №466/3420/13-а та дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №53344148 неправомірними;

визнати незаконним рішення Головного територіального управління юстиції у Львівській області та державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №53344148, та виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Львова 23 січня 2017року №466/3420/13-а, 2а/466/160/16року, щодо врахування обставин, що зумовили закінчення виконавчого провадження, керуючись порядком встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014року №440;

постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 03.01.2019 про закінчення виконавчого провадження №53344148 скасувати;

зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Львівській області вчинити дії, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», на виконання виконавчого листа, даного Шевченківським районним судом міста Львова 23 січня 2017року №466/3420/13-а, /466/160/16року, щодо стягнення з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 недоплачену пенсію за період з 11.10.2010р по 24.01.2012р. у сумі 82704грн. 64 коп., яка встановлена постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 29.06.201броку у справі №466/3420/13-а;

зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, у встановлений судом строк, подати звіт про виконання судового рішення по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.02.2017року Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області, за його заявою від 31.01.2017року, було відкрито виконавче провадження №53344148, на виконання виконавчого листа №466/3420/13а, виданого 23.01.2017року Шевченківським райсудом м. Львова.

24.09.2018 листом відповідача №14798, його було поінформовано про те, що виконання виконавчого листа №466/3420/13а, виданого 23.01.2017року, у зв`язку зі зміною сторони у ВП з 13.09.2018року, буде проводитись відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2016, № 30, ст.542).

11.12.2018 він листом повторно звернувся до відповідача, щодо виконання виконавчого листа №466/3420/13а, виданого 23.01.2017року.

В своєму листі позивач просив відповідача пояснити йому, які заходи були вжиті відповідачем до боржника, за період з 08.02.2017року по 11.12.2018року та надати йому копії документів, які згідно Закону України «Про виконавче провадження», мали бути відпрацьовані відповідачем, а також пояснити йому чому відповідачем до боржника (Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова (з 08.02.2017року по 12.09.2018року), Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області з (13.09.2018року)) за період з 08.02.2017року по 12.09.2018року та з 13.09.2018року, не вжито заходів передбачених ст.ст. 48, 52 Закону України «Про виконавче провадження», щодо стягнення з боржника на користь стягувача суми 82704грн.64коп. недосплаченої пенсії за період з 11.10.2010року по 24.01.2012року, як це було зазначено у виконавчому листі № 66/3420/13а від 23.01.2017року.

15.01.2019 він отримав від відповідача відповідь від 08.01.2019 №20629/1/1-18/02-14, якою відповідач, не надав йому інформації на його лист від 11.12.2018року.

Вище зазначеним листом відповідач, повідомив його, що боржником 17.01.2017 проведено перерахунок його пенсії за період з 11.10.2010року по 24.01.2012року та в подальшому, відповідачем скеровано подання до Шевченківського районного суду міста Львова про заміну сторони ВП.

18.06.2018року ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова у справі №466/3420/13а було змінено сторону виконавчого провадження.

13.09.2018року відповідачем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

Також відповідач, листом від 08.01.2019року, повідомив позивачу, що ним виконання виконавчого листа від 23 січня 2017року №466/3420/13-а, 2а/466/160/16року, та ВП №53344148, було проведено порядком визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014року №440.

03.01.2019року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому жодної згадки щодо стягнення заборгованості у недосплаченій йому пенсії в сумі 704грн.64коп., відповідно до його запиту від 11.12.2018року, у відповіді відповідача від 08.01.2019року зазначено не було.

Таким чином, аналізуючи відповідь від 08.01.2019року можна зробити висновок про те, що інших заходів, передбачених законом, відповідач та державний виконавець, крім винесення трьох постанов, а саме: про відкриття ВП від 08.02.2017року, заміну сторони у виконавчому провадженні від 13.09.2018року, закінчення виконавчого провадження від 03.01.2019року та скерування 02.04.2018року до суду подання про зміну сторони у ВП №53344148 за період з 08.02.2017року по 03.01.2019року, до боржника, на виконання виконавчого листа №466/3420/13а.який видано 23.01.2017року, за час виконавчого провадження № 53344148, не застосовував.

15 січня 2019року ОСОБА_1 також отримав від відповідача (відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби є структурним підрозділом відповідача) постанову про закінчення ВП №53344148. Про що свідчить конверт, в якому вона була йому надіслана та його розписка в отриманні рекомендованого повідомлення №278, що знаходиться у відповідача. Об`єктивно, оскаржувану постанову винесену 03.01.2017року, відправлену відповідачем, йому, 09.01.2019року, про що свідчить штамп на конверті. Термін пересилки поштової кореспонденції по Україні Львів - Лубни 3-4 дні та те, що 12-13.01.2019року вихідний день, а тому раніше як 15.01.2019року він отримати оскаржувану постанову не міг, відповідно термін на її оскарження ним не пропущено.

Постановою про закінчення ВП №53344148 було встановлено, що боржником 17.01.2017року проведено перерахунок його пенсії та те, що «виконання постанов Шевченківського районного суду м. Львова від 16.02.2011року по справам №2а-419/11 та №2а-69/11 здійснюється відповідно до Порядку №440», тобто відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014року №440, керуючись Порядком №440, відповідач передав виконавчі листи №2а-419/11 та №2а АДРЕСА_1 на виконання до Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області. Таким чином, вищезазначені обставини зумовили відповідача закінчити ВП. Керуючись п.9 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем, закінчено ВП №53344148. 3 чим позивач не згідний, а тому змушений звернутись до суд з позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 09.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.45).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутності (а.с.47), а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання повідомлення, на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву (а.с.61-63).

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби, державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим, областей та міст Києва і Севастополя, державної виконавчої служби у районах, містах (містах обласного значення), районах у містах.

Загальний порядок виконання рішень викладено у розділі 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Звернення стягнення на майно боржника викладено у розділі 7 ст.48-62 З Закону України «Про виконавче провадження» і полягає у його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження закінчується у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження. Так, у разі закінчення виконавчого провадження скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачене цим Законом.

Відтак, у зв`язку винесенням оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 позбавлений права повторно пред`явити виконавчий лист до виконання.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців так зокрема:

п.1 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового, виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

п.2 п/п 1 здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

п.3 п/п7 накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на. рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на і рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

п.3 п/п16 накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Керівництвом відповідача по справі та державним виконавцем було допущено таких порушень Закону України «Про виконавче провадження», при виконанні виконавчого листа №4б6/3420/13а від 23.01.2017року та винесені оскаржуваної постанови від 03.01.2019рорку, а саме:

1. Державним виконавцем в постанові про закінченні ВП №53344148 встановлено: що «постановою Шевченківського суду м. Львова від 26.06.2016року справі №466/3420/13-а» (перший абзац установчої частини постанови від 03.01.2019 року), що не відповідає дійсності, такої постанови суду в природі не існує. Існує постанова Шевченківського суду м. Львова від 29.06.2016рок у справі №466/3420/13-а, що є доказом неправомірності дій відповідача та винесення постанови від 03.01.2019року, державним виконавцем;

2. ВП №53344148, було відкрито 08.02.2017року, закінчено 03.01.2019року, тобто виконання проводилось більше 23 місяців, або майже два роки, що є порушенням ст.11, 13, 26, 63 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вищезазначених статей Закону України «Про виконавче провадження» термін виконання даного виконавчого провадження мав би визначити державний виконавець, який відповідно до вищезазначених статей Закону, мав не перевищувати п`яти місяців а саме: 27 робочих днів (10 робочих днів при відкритті ВП п/п 6 п.4 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», 1-2 дні на перевірку виконання ВП, 10 днів на повторне виконання рішення після накладення штрафу п.2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», 1-2 дні на повторну перевірку виконання ВП п.3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», 2-3 дні на підготовку подання про вчинення боржником кримінального правопорушення, закінчення ВП та надсилання його сторонам п.3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»), якщо до цього додати термін на оскарження боржником, постанов державного виконавця про накладення штрафу в суді 60 днів ст. 193 КАСУ та 2 постанови 120днів(чотири місяці).

04.04.2017року боржник був реорганізований шляхом утворення Личаківського об`єднаного управління пенсійного фонду України, а 08.11.2017року Личаківське об`єднане управління пенсійного фонду України реорганізовано в Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області (ухвала Шевченківського районного суду від 18.06.2018року справа №466/3420/13а), при цьому відповідачем, ніяких дій щодо заміни сторони у виконавчому провадженні за період з 04.04.2017року до 02.04.2018року, а це майже рік, вчинено не було, що підтверджує бездіяльність відповідача, при виконані ВП №53344148 та порушення ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»;

3. Відповідач листом від 24.09.2018року №14798, повідомив ОСОБА_1 про те, що виконання ВП №53344148 буде проводитись відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», відкрив виконавче провадження 08.02.2017року, яким зобов`язав боржника зробити перерахунок та доплату його пенсії. У своєму листі від 08.01.2019, відповідач, повідомляє ОСОБА_1 , що згідно відповіді боржника від 27.02.2017, ним 17.01.2017року зроблено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , тобто боржник самостійно до вчинення дій немайнового характеру відповідачем, зробив перерахунок його пенсії, при цьому не зробивши доплати пенсії, як це зазначено у виконавчому листі від 23.01.2017 та ВП №53344148, що є неповним виконанням постанови державного виконавця, щодо відкриття ВП від 08.02.2017року, на що відповідач ніяк не зреагував.

В даному випадку боржником було не в повній мірі здійснено виконання вимог державного виконавця, викладених у постанові від 08.02.2017року, а саме боржником не було проведено доплати пенсії ОСОБА_1 і в зв`язку з чим державний виконавець мав би вжити заходів до боржника, передбачених п. 2, 3 ст. 63 ст. 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження», тобто накласти на боржника штрафи та надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Крім цього, в постанові державного виконавця, відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», було встановлено боржникові строк для виконання даного провадження, а саме 10 днів, починаючи з 09.02.2017року по 18.02.2017року, як слідує з відповіді відповідача від 08.01.2019року, боржник порушив строки виконання визначені ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме надав відповідь відповідачу 27.02.2017року, що було підставою для накладення на боржника, відповідачем, штрафу у відповідності до п. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» в розмірі, встановленому ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», чого відповідачем, в порушення вищезазначених статей Закону, зроблено не було;

4. державним виконавцем з 08.02.2017року по 03.01.2019року, не було вчинено дій до боржника, відповідно до розділу 7 та ст. ст.48, 52 Закону України «Про виконавче провадження», щодо стягнення з нього суми недоплаченої пенсії ОСОБА_1 в розмірі 82704грн. 64коп., як це зазначено у виконавчому листі № 466/3420/13а від 23.01.2017року, що є порушенням вимог ст. 18, 48, 52 Закону України «Про виконавче провадження»;

5. державним виконавцем у оскаржуваній постанові (3-8 абзац постанови) та відповідачем, у наданій позивачу відповіді від 08.01.2019року (8-12 абзац відповіді), неправомірно застосував до виконання ВП №53344148 норми постанови КМУ від 03.09.2014року №440.

Так даною постановою №440 передбачено виконання судових рішень, що набрали законної сили до 01.01.2013року. В Законі України «Про гарантії держави щодо виконанні судових рішень», в розділі II прикінцеві та перехідні положення п. 1. зазначено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2013 року, п.3. виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Судом, на виконання рішення, видається один виконавчий лист в якому є номер дата видачі, а також зазначається дата набрання законної сили рішенням суду.

Так, Шевченківським районним судом міста Львова 20.06.2012року №2а-419/11 та 25.09.2015року (дублікат) № АДРЕСА_1 , було видано виконавчі листи на рішення суду від 16.02.2011року.

В той час як цим же судом 23.01.2017року було видано виконавчий лист №466/3420/13а, тобто це два різних рішення суду при цьому рішення суду від 16.02.2011року зобов`язує боржника вчинити дії, а рішення суду від 29.06.2016року зобов`язує відповідача стягнути з боржника встановлену судом суму заборгованості по недосплаченій ОСОБА_1 пенсії.

З огляду на те, що це зовсім різні рішення суду, які неоднакові по часу їх здійснення та видачі виконавчих листів, а відтак і підлягають виконанню відповідно до різних правових документів, законів.

ОСОБА_1 було подано до відповідача, порядком, встановленим Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист виданий 23.01.2017року, на виконання постанови суду від 29.06.2016року, яка набрала законної сипи 11.01.2017року, що свідчить про те, що в даному випадку виконання рішення суду, що набрало законної сили після набрання чинності законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому Постановою КМУ від 03.09.2014року №440 застосовуватись державним виконавцем у ВП №53344148 не може, а тим більше бути підставою для його закінчення.

Виконання даного судового рішення від 29.06.2016року, ВП №53344148, повинно було виконуватись відповідачем, та державним-виконавцем згідно ст.ст.1-3, 5, 10, 11, 13-15, 18-19, 24, 26, 28, 48, 52, 56, 63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження», чого ними зроблено не було і що є порушенням, відповідачем, вищезазначених норм Закону та неправомірності винесення постанови від 03.01.2019року;

6. державним виконавцем винесено оскаржувану постанову керуючись п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавче провадження закінчується у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що не відповідає дійсності.

Таким чином, судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, прийнято обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі ч.1ст.139 КАС України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 10, 139, 229, 243-246, 287, 293, 295, 382 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірних дій щодо виконання судового рішення, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання до вчинення дій задовольнити повністю.

Визнати дії Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Львова 23 січня 2017року №466/3420/13-а, 2а/466/160/16, на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 29.06.2016 справа №466/3420/13-а та дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №53344148 неправомірними.

Визнати незаконним рішення Головного територіального управління юстиції у Львівській області та державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №53344148 та виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Львова 23 січня 2017року №466/3420/13-а, 2а/466/160/16року щодо врахування обставин, що зумовили закінчення виконавчого провадження, керуючись порядком встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440.

Постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 03.01.2019року про закінчення виконавчого провадження №53344148 скасувати.

Зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Львівській області вчинити дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», на виконання виконавчого листа, даного Шевченківським районним судом міста Львова 23 січня 2017року №466/3420/13-а, /466/160/16року щодо стягнення з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 недоплачену пенсію за період з 11.10.2010 по 24.01.2012 у сумі 82 704грн. 64 коп., яка встановлена постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 29.06.201б року справа №466/3420/13-а .

Зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Львівській області подати звіт про виконання судового рішення по даній справі протягом одного місяця, після набрання рішення законної сили.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області (місце знаходження: 79000, м. Львів, пл. Шашкевича,1, ) судовий збір в доход держави в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається через Шевченківський районний суд м.Львова до до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 31 травня 2019року.

Суддя В. В. Свірідова