Справа № 420/1194/19
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1194/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соколенко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а, ), що полягає у не підготовці у визначений законом строк та у неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення надміру сплачених ТОВ "Дунайська імпортна компанія" до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 17072,3 грн.;

- зобов`язати Одеську митницю ДФС вчинити дії, а саме: повернути ТОВ "Дунайська імпортна компанія" надмірно сплачені до державного бюджету України платежі у сумі 17072,3 грн. (ввізне мито - 2875,06 грн. та ПДВ - 14197,3 грн.) шляхом підготування Висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" надмірно сплачених до бюджету платежів у сумі 17072,3 грн. (ввізне мито 2875,06 грн. та ПДВ 14197,3 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

29.03.2019 року за вх. №11416/19 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків (т.1 а.с.113-114), зокрема, разом із:

1) уточненою позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (т.1 а.с.115-127), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у не підготовці у визначений законом строк та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області Висновку про повернення надміру сплачених ТОВ "Дунайська імпортна компанія" до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 17072,3 грн. (ввізне мито 2875,06 грн. та ПДВ 14197,3 грн.);

- зобов`язати Одеську митницю ДФС вчинити дії, а саме: повернути ТОВ "Дунайська імпортна компанія" надмірно сплачені до державного бюджету України платежі у сумі 17072,3 грн. (ввізне мито 2875,06 грн. та ПДВ 14197,3 грн.) шляхом підготування Висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" надмірно сплачених до бюджету платежів у сумі 17072,3 грн. (ввізне мито 2875,06 грн. та ПДВ 14197,3 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, у вказаній уточненій позовній заяві позивачем зазначено, що спір виник саме у зв`язку із бездіяльністю відповідача за результатом розгляду заяви позивача №22/10-18 від 22.10.2018 року про повернення надміру сплачених коштів.

01.04.2019 року за вх. №ЕП/2450/19 засобами електронної пошти та 02.04.2019 року за вх. №11865/19 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові докази по справі, а саме: рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017 року; картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00816 від 18.07.2017 року; митна декларація №UA500060/2017/011542 від 18.07.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням відділу митного оформлення №6 митного поста «Одеса-Центральний» Одеської митниці ДФС №UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017 року про коригування вартості товару, ТОВ «Дунайська імпортна компанія» відмовлено у оформленні товару за основним методом - за ціною договору.

Після прийняття даного рішення, позивач сплатив фінансові гарантії у формі грошової застави 17072,30 грн. (ввізне мито - 2875,06 грн. та ПДВ 14197,3 грн.), та подав електронну митну декларацію №UА500060/2017/011597 від 18.07.2017 року, де зазначені суми митних платежів, які товариство сплатило для випуску товару у вільний обіг.

За наслідком судового оскарження рішення №UA500060/2017/000103/2 про коригування вартості товару, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 року по справі №815/6797/17, у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС відмовлено. Однак, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 року вищевказане рішення ООАС скасовано, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017 року; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00816 від 18.07.2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21.08.2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської митниці ДФС.

Враховуючи викладене, у зв`язку із скасуванням рішення про коригування митної вартості товарів, ТОВ «Дунайська імпортна компанія» відповідно до п.3 розд.ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643, направило до Одеської митниці ДФС заяву від 05.09.2018 року за №22/09-18 із додатками до неї, в якій просила повернути на розрахунковий рахунок товариства надмірно сплачені кошти за ВМД.

За результатом розгляду вищевказаної заяви позивача Одеська митниця ДФС листом від 28.09.2017 року за №4816/10/15-70-19-02 повідомила товариство, що рішенням суду про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, не передбачено повернення відповідних сум митних платежів ТОВ «Дунайська імпортна компанія».

Як вказує позивач, після прийняття рішення Верховного Суду, товариство повторно звернулось до відповідача із заявою від 22.10.2018 року №22/10-18 про повернення на розрахунковий рахунок товариства надмірно сплачених коштів за ВМД, однак відповідач у своєму листі від 21.11.2018 року №6045/10/15-70-19-02 повторно відмовив у поверненні коштів на підставі відсутності у рішенні суду про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, зобов`язання митниці повернути кошти.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у неповерненні ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надмірно зарахованих до бюджету митних платежів за заявою від 22.10.2018 року №22/10-18, з огляду на наступне.

Стосовно порядку повернення надмірно сплачених платежів, з посиланням на положення ч.1 ,ч.ч.3-4 ст.301 Митного кодексу України, п.43.1, п.43.3, п.43.4, п.43.5, п.43.6 ст.43 Податкового кодексу України, п.п.1-6, п.8 розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, п.п.5-6, абз.2 п.7, п.п.8-9 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124 позивач вказує, що із системного аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

Також, як вказано у позовній заяві, законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платником податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митним органом, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

Стосовно змісту заяв про повернення сум надмірно сплачених митних платежів, у позовній заяві позивач зазначає, що товариством у поданих до митного органу заявах вказані усі необхідні дані для повернення коштів, визначені п.3розділу III Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643.

Щодо підтвердження надмірної сплати митних платежів, то позивач вказує, що законодавством не вимагається від платника надавати платіжні документи про перерахування коштів при подачі заяви, а відповідна сума помилково та/або надміру сплачених митних платежів вказується в електронній митній декларації. Більш того, позивач зазначає, що випустивши спірний товар у вільний обіг, Одеська митниця ДФС підтвердила тим самим отримання сплати митних платежів від товариства.

Що стосується надання виконавчого листа суду та/або рішення суду, яке набрало законної сили щодо повернення сум відповідних митних платежів, то позивач зазначає, що наслідком визнання в судовому порядку неправомірним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, - є повернення платежів, які були надмірно сплачені за такими рішеннями в порядку ст.55 Митного кодексу України.

Таким чином, з огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач наділений відповідними повноваженнями та у нього були всі передбачені законом підстави для складення висновку про повернення коштів позивачу.

Ухвалою суду від 03.04.2019 року судом прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» (в редакції уточнень від 29.03.2019 року за вх. №11416/19), відкрито провадження у справі за даною позовною заявою, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст. 262 КАС України та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

03.05.2019 року за вх. №15985/19 засобами поштового зв`язку від відповідача (у встановлений судом строк) до суду надійшов відзив на позовну заяву за вих. №1487/15-70-10 від 25.04.2019 року разом із додатками згідно переліку, наведеному у ньому, в якому Одеська митниця ДФС вказує, що адміністративний позов ТОВ «Дунайська імпортна компанія» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, по-перше, відповідач зазначає, що у поданих позивачем заявах №22/09-18 від 05.09.2018 року, №22/10-2018 від 22.10.2018 року позивач не просив митницю підготувати та подати до Головного управління ДКС України висновок про повернення надмірно сплачених до Державного бюджету України митних платежів, а тому митниця не вчиняла бездіяльності з не підготовки та неподання вищевказаного висновку.

Нормативно обґрунтовуючи свою позицію у відзиві положеннями: ч.1 ст.301 Митного кодексу України, п.п.43.1, 43.2-43.5 ст.43 Податкового кодексу України, п.3 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, п.6.8.8 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, відповідач зазначає, що товариством не було надано до відповідних заяв про повернення надмірно сплачених сум копій судових рішень, оформлених у відповідності до цих приписів Інструкції. Також, відповідач зазначає, що резолютивна частина постанови суду від 12.07.2018 року у справі №815/6797/17 не містить положень щодо зобов`язання Одеську митницю ДФС повернути ТОВ «Дунайська імпортна компанія» сплачені ним суми митних платежів.

По-друге, з посиланням на приписи КАС України, п.3 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643, ч.ч.1,2 ст.298 Митного кодексу України, п.п.1.7,1.8,1.13 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, відповідач зазначає, що ТОВ «Дунайська імпортна компанія» не було подано до митниці разом із заявами документів, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних платежів, а тому товариством не виконані вимоги п.3 розділу ІІІ Порядку № 643.

По-третє, зважаючи на положення п.180.1 ст.180, п.187.8 ст.187, п.п.198.1 198.2, 198.3 Податкового кодексу України, відповідач зазначає, що станом на теперішній час відсутні відомості щодо використання/невикористання позивачем права зменшення своїх податкових зобов`язань відповідних податкових періодів, визначених згідно з розділом V Податкового кодексу України, які стосуються оскарженого в судовому порядку митного оформлення товарів.

По-четверте, відповідач зазначає, що ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до заяв № 22/09-18 від 05.09.2018 року, № 22/10-18 від 22.10.2018 року не додано доказів відсутності у позивача податкового боргу, тобто ці заяви ТОВ «Дунайська імпортна компанія» не відповідали вимогам пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, пункту 3 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 15.12.2015 № 1146. Відповідач стверджує, що додана до позовної заяви копія довідки датована лютим 2019 року та не подавалась до Одеської митниці ДФС.

Окрім того, вп`яте, з посиланням на положення ст.245 КАС України відповідач стверджує, що зазначена в позовній заяві вимога зобов`язати Одеську митницю ДФС вчинити певні дії, а саме, повернути ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачені до державного бюджету України платежі суперечить положенням пунктів 43.2-43.5 статті 43 Податкового кодексу України, оскільки законодавством України передбачено складання контролюючим органом висновку та подання його до органу Казначейства, а не безпосереднє повернення сплачених податків.

Таким чином, як стверджує відповідач, Одеська митниця ДФС діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, зважаючи на що, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Дунайська імпортна компанія».

27.05.2019 року за вх.№18961/19 з боку позивача до суду надано копію платіжного доручення на підтвердження сплати позивачем митних платежів.

Копію ухвали суду від 03.04.2019 року про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими документами отримано третьою особою 18.04.2019 року, копію відзиву відповідача отримано 02.05.2019 року.

Також, позивачем отримано копію відзиву 02.05.2019 року.

Станом на 03.06.2019 року з боку Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області не надходило до суду пояснень щодо позову або відзиву.

В той же час, станом на 03.06.2019 року інших заяв по суті справи (відповіді на відзив та заперечень до неї) та додаткових доказів з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, дана адміністративна справа розглядається судом у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України, із прийняттям рішення по справі 03.06.2019 року (на 60-й день із дня відкриття провадження у справі, враховуючи вимоги ч.1,ч.6 ст.120 КАС України).

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача на позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються заяви по суті справи, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» () зареєстровано як юридична особа 18.09.2015 року, та видами діяльності за КВЕД позивача є: оптова торгівля фруктами й овочами (основний); оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; надання в оренду інших машин, устаткування та товарів.; оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; вантажний автомобільний транспорт; складське господарство (т.1 а.с.99-103).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2017 року ТОВ «Дунайська імпортна компанія» для здійснення митного оформлення товару (персики свіжі, нектарин свіжий) подана до Одеської митниці ДФС електронна митна декларація №UА500060/2017/011542 від 18.07.2017 року (т.1 а.с.200-202).

Судом встановлено, що за результатами перевірки вищевказаної митної декларації Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017 року (т.1 а.с.206-208) та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00816 від 18.07.2017 року (т.1 а.с.209-210).

У вказаній вище картці відмови митним органом зазначено товариству про його право подати нову ВМД з урахуванням рішення про коригування митної вартості №UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017 року.

Зважаючи на вищевикладене, 18.07.2017 року ТОВ «Дунайська імпортна компанія» для здійснення митного оформлення товару подало до Одеської митниці ДФС нову митну декларацію № UА500060/2017/011597 (т.1 а.с.197-199)

При цьому, розмір митних платежів, які позивач фактично сплатив при митному оформлені товару за резервним методом, що був визначений митним органом, відображено в графі 47 (подробиці розрахунків) зазначеної митної декларації.

З вказаної декларації (графа 47) вбачається, що:

« 020» - 12634,20 грн., - сума мита, визначена позивачем при поданні першої митної декларації для розмитнення товару, а « 020» - 2875,06 грн., - це сума, визначена митницею (донарахування);

« 028» - 62612,97 грн., - сума ПДВ, визначена позивачем, а « 028» - 14197,28 грн. - сума ПДВ, визначена митницею після винесення рішення про корегування митної вартості товару (донарахування).

Отже, загальна сума визначених митним органом платежів склала 17072,34 грн. (2875,06 грн. + 14197,28 грн.) та була сплачена позивачем, що підтверджується графою 47 МД від 18.07.2017 року № UА500060/2017/011597, а також наданим до суду з боку позивача платіжним дорученням 394 від 17.07.2017 року про сплату коштів, за рахунок яких були сплачені в тому числі, митні платежі у розмірі 17072,3 грн.

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, товар за вищевказаною ВМД був випущений у вільний обіг.

При цьому, судом встановлено, що правомірність вказаного вище рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00816 від 18.07.2017 року були предметом розгляду в адміністративній справі №815/6797/17.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 року по справі №815/6797/17 у задоволенні позову ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 року по справі №815/6797/17, яка набрала законної сили 12.07.2018 року, вищевказане рішення ООАС скасовано, позов задоволено, визнано протиправними та скасовані рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00816 від 18.07.2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21.08.2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської митниці ДФС на вищевказане рішення суду.

Враховуючи те, що в судовому порядку скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017 року, а позивачем фактично сплачені митні платежі за тією сумою, що визначена скасованим рішенням, керуючись вимогами п.3 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, статті 43 Податкового кодексу України, позивач 05.09.2018 року звернувся до Одеської митниці ДФС із заявою № 22/09-18, в якій просив повернути на розрахунковий рахунок ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачені кошти за митною декларацією від 18.07.2017 року № UА500060/2017/011597. До вказаної заяви позивачем додані копії відповідних документів: копія митної декларації №UА500060/2017/011542 від 18.07.2017 року, копія митної декларації № UА500060/2017/011597 від 18.07.2017 року, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00816 від 18.07.2017 року, копія рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017 року, копія ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 року (т.1 а.с.175).

За результатом розгляду даної заяви у листі-відповіді Одеської митниці ДФС № 5052/10/15-70-19-02 від 12.10.2018 року з посиланням на приписи ч.2 ст.255, ч.1 ст.325, ч.1 ст.370 КАС України вказано, що на виконання вищезазначених судових рішень, які набрали законної сили, в тому числі, у справі №815/6797/17, митницею в АСМО "Інспектор" проставлені відповідні відмітки про скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Окрім того, у листі № 5052/10/15-70-19-02 від 12.10.2018 року позивача проінформовано, що процедура та порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджету коштів регулюється статтею 45 Бюджетного кодексу України, статтею 301 Митного кодексу України, статтею 43 Податкового кодексу України та з посиланням на приписи вказаних статей, та на приписи п.1, п.3, п.11, розділу ІІІ Порядку №643, у листі зазначено, що судовими рішеннями, в тому числі, по справі №815/6797/17 не передбачено повернення з державного бюджету надмірно сплачених митних платежів ТОВ «Дунайська імпортна компанія» (т.1 а.с.180-182).

22.10.2018 року позивач повторно звернувся до Одеської митниці ДФС із заявою № 22/10-18 від 22.10.2018 року, в якій знову просив повернути на розрахунковий рахунок ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачені кошти, в тому числі по митній декларації від 18.07.2017 року № UА500060/2017/011597 (п.17 таблиці до поданої заяви) (т.1 а.с.176-179)

У листі-відповіді Одеської митниці ДФС «Щодо розгляду заяв про повернення коштів» № 6045/10/15-70-19-02 від 21.11.2018 року за результатами розгляду, в тому числі, вищевказаної заяви, у п.17 міститься посилання на прийняті у справі №815/6797/17 судові рішення, та з посиланням на приписи ч.2 ст.255, ст.325, ст.370 КАС України у листі вказано, що вищезазначені рішення Одеського окружного адміністративного суду набрали законної сили та підлягають виконанню, та на виконання рішення суду та постанови суду, які набрали законної сили, митницею в АСМО «Інспектор» проставлені відповідні відмітки про скасування вищевказаних рішень про коригування митної вартості товарів.

Окрім того, у листі № 6045/10/15-70-19-02 від 21.11.2018 року позивача проінформовано, що процедура та порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджету коштів регулюється статтею 45 Бюджетного кодексу України, статтею 301 Митного кодексу України, статтею 43 Податкового кодексу України та наведено зміст приписів п.1, п.3, п.11 розділу ІІІ Порядку №643, із зазначенням, що у разі якщо заявником не виконано вимоги п.3 розділу ІІІ Порядку №643, надано недостовірні дані та/або за наявності у нього податкового боргу, готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відмова.

В свою чергу, вважаючи протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у не підготовці та не поданні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання висновку про повернення надміру сплачених ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до Державного бюджету платежів на загальну суму 17072,3 грн. за його заявою від 22.10.2018 року №22/10-18, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою (враховуючи подані до неї уточнення).

Вирішуючи дану справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Митним кодексом України, Податковим кодексом України, Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124 та іншими нормативно-правовими актами.

Як вже встановлено судом, у своїх листах №5052/10/15-70-19-02 від 12.10.2018 року та №6045/10/15-70-19-02 від 21.11.2018, відповідач посилався на положення ст.301 Митного кодексу України, ст.45 Бюджетного кодексу України, ст.43 Податкового кодексу України та на приписи п.1, п.3, п.11 розділу ІІІ Порядку №643 та п.5 Порядку №1146.

Суд зазначає, що відповідно до відповідно до ч.1-4 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Згідно з ч.5 ст.301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Частинами 6 та 7 статті 301 Митного кодексу України визначено, що повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Повернення сплачених сум митних платежів здійснюється у валюті України. Якщо сплата або стягнення митних платежів здійснювалося в іноземній валюті, повернення сум митних платежів здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 3-1 цього Кодексу, на день, коли відбулася їх сплата.

Відповідно до п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з п.43.2 ст.43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Пунктами 43.3 та 43.4 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби при поверненні суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України визначає Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844 (далі - Порядок №643).

Відповідно до п.п.1-3 Розділу 3 Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Граничні строки для подання заяви підлягають продовженню керівником митниці ДФС (його заступником) за письмовим запитом платника податків у випадках, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

У заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям(и) перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734 ; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); г) для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.

До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Відповідно до п.4 Розділу 3 Порядку №643 після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.

Згідно з п.5 Розділу 3 Порядку №643 підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).

Пунктом 6 розділу 3 Порядку №643 визначено, що заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Згідно з п.8 Розділу 3 Порядку № 643, митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства).

Аналогічні за змістом приписи наведено у п.п.5-9 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124 (далі - Порядок №1146) .

Зокрема, відповідно до пп.1 п.6 Порядку №1146 у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштiв, що повертаються, окрім іншого, на поточний рахунок платника податку в установі банку.

Відповідно до п.8, п.9 Порядку №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:

- висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згiдно з додатком 1 до цього Порядку;

- два примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними державному бюджету, за формою згiдно з додатком 2 до цього Порядку;

- три примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, за формою згiдно з додатком 3 до цього Порядку.

Орган ДФС несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства до виконання.

Згідно з частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Таким чином, із сукупного аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

Також, законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платникам податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 червня 2018 року у справі №821/4834/14, в якій зазначається: «…Відтак, необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є факт ухвалення податковим органом висновку про повернення надмірно сплачених сум податку».

Такий же правовий висновок міститься і у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.01.2019 року по справі №804/2048/15.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із заяви ТОВ «Дунайська імпортна компанія», зокрема, від 22.10.2018 року № 22/10-18, вона містить всі необхідні реквізити та до неї подані документи, визначені вищенаведеними судом законодавчими актами. Тобто, заява подана позивачем із дотриманням вимог законодавства, зокрема Порядку №643, та в ній зазначено: суму коштів до повернення (зокрема: 17072,3 грн.); причини виникнення такої суми коштів; найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ; причину повернення коштів (набрання законної сили постановою Одеського апеляційного адміністративного суду); реквізити, за якими здійснено сплату (рахунок 0026 банк отримувач ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку 820019); також вказано напрям перерахування коштів (поточний рахунок позивача в установі банку із зазначенням реквізитів).

В той же час, суд зазначає, що з листа-відповіді Одеської митниці ДФС № 6045/10/15-70-19-02 від 21.11.2018 року вбачається, що відповідач у ньому посилався на зміст положень, які визначають вимоги до заяв, а саме, щодо надання рішення суду, яке набрало законної сили чи виконавчий лист про повернення сум відповідних митних платежів.

При цьому, представник відповідача у відзиві зазначав, що відмова відповідача ґрунтується, в тому числі на тому, що позивачем не подано доказів відсутності у позивача податкового боргу та не надано рішення суду, яке набрало законної сили чи виконавчий лист про повернення сум відповідних митних платежів.

З приводу даних тверджень відповідача, суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що питання повернення коштів не було предметом розгляду судової справи №815/6797/17, оскільки позивачем не надано рішення суду, яке набрало законної сили чи виконавчий лист про повернення сум відповідних митних платежів, суд зазначає, що в даному випадку, підставою для складення висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів є, як вже вказано судом, - наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

Факт надмірної сплати коштів позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Факт подання позивачем заяви про повернення надмірно сплачених сум митних платежів до митного органу у встановлений законом строк від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів, також відповідачем у відзиві не спростовувався.

Суд зазначає, що у листі № 6045/10/15-70-19-02 від 21.11.2018 року не викладено обґрунтованих зауважень щодо недостовірності чи неповноти поданих разом із заявою від 22.10.2018 року за № 22/10-18 документів.

Отже, з огляду на викладене, судом не беруться до уваги вищенаведені доводи відповідача в обґрунтування відмови у поверненні коштів позивачу.

При вирішенні даної адміністративної справи суд не приймає до уваги доводи відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву про те, що до заяви позивача від 22.10.2018 року не додано документів, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені (зокрема, платіжних документів про сплату податків та зборів), оскільки:

- по-перше, у листі № 6045/10/15-70-19-02 від 21.11.2018 року не було викладено зауважень щодо ненадання вказаних документів;

- по-друге, разом із вказаною заявою позивачем було подано, зокрема, копію митної декларації № UА500060/2017/011597 від 18.07.2017 року (поданої після прийняття рішення про коригування митної вартості), з якої (графа 47) вбачається, що:

« 020» - 12634,20 грн., - сума мита, визначена позивачем при поданні першої митної декларації для розмитнення товару, а « 020» - 2875,06 грн., - це сума, визначена митницею (донарахування);

« 028» - 62612,97 грн., - сума ПДВ, визначена позивачем, а « 028» - 14197,28 грн. - сума ПДВ, визначена митницею після винесення рішення про корегування митної вартості товару (донарахування).

Тобто, відповідною декларацією, у графі 47, враховуючи що товар позивача був випущений у вільний обіг, підтверджено сплату позивачем відповідних сум донарахувань, здійснених митним органом.

Таким чином, вищенаведені твердження відповідача не відповідають дійсності, є безпідставними та надуманими і спростовуються матеріалами справи.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача у відзиві на позов про те, що подані товариством з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» заяви від 05.09.2018 року за №22/09-18 та від 22.10.2018 року за № 22/10-18 не відповідають вимогам пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України та пункту 3 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року, оскільки до неї не додано доказів відсутності у позивача податкового боргу, зважаючи на наступне.

Як вже зазначено судом, відповідно до п.п.43.1-43.2 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Аналогічні положення містяться у пункті 3 Порядку №1146, так у разі наявності у платника податкового боргу повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно п.п. 4-6 Розділу 3 Порядку №643 саме підрозділ митниці перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу.

Так, вищевказаними нормами, на які посилається відповідач як на підставу для відмови у задоволенні позовної заяви, не встановлено обов`язку для платника податків надавати разом із заявою про повернення надмірно сплачених коштів довідки про відсутність у нього заборгованості.

При цьому, вказаними нормами прямо встановлений обов`язок для суб`єкта владних повноважень здійснювати перевірку відомостей щодо відсутності у заявника податкового боргу.

Суд зазначає, що зазначені у відзиві посилання представника відповідача на відсутність у ТОВ «Дунайська імпортна компанія» вищевказаних документів, не було підставою для відмови позивачу у задоволенні його заяви та направлені до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надміру сплачених платежів.

Разом з цим, суд зазначає, що надана позивачем до суду довідка від 14.02.2019 року №2751/10/15-32-52-08-10 про те, що станом на 12.02.2019 року у ТОВ «Дунайська імпортна компанія» заборгованість з податків, зборів та інших обов`язкових платежів відсутня судом не приймається до уваги, оскільки вона не має жодного відношення по предмету спору (т.1 а.с.174).

Отже, наведені доводи відповідача не відповідають дійсності, є безпідставними та надуманими і спростовуються матеріалами справи.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач виконав всі передбачені законом вимоги з метою повернення надміру сплачених до бюджету митних платежів на загальну суму 17072,3 грн.

З огляду на викладене та аналізуючи зміст вищенаведених норм законодавства у взаємозв`язку із обставинами справи, судом встановлено, що відповідач наділений відповідними повноваженнями та у нього були всі передбачені законом підстави для складення висновку про повернення коштів позивачу.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 року по справі №815/6797/17, яка набрала законної сили 12.07.2018 року, встановлено протиправність прийнятого Одеською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості №UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017 року, а також враховуючи те, що позивачем дотримано процедуру звернення із заявою про повернення надмірно сплачених коштів, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, що полягає у не підготовці та не поданні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання висновку про повернення надміру сплачених ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до Державного бюджету платежів на загальну суму 17072,3 грн.

Стосовно вимоги позивача зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Правову позицію з даного приводу висловив Верховний Суд у постанові від 28.02.2019 року по справі №826/4987/16, Верховний Суд України в постанові від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15.

В свою чергу, Верховний Суд України, зокрема в постанові від 25.11.2014 року у справі №21-207а14, зазначав, що якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов`яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених статтею 301 МК України, статтею 43 ПК України і статтею 45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону.

Отже, неподання відповідачем відповідного висновку до органів держказначейства свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, оскільки митним органом, за результатами отриманої заяви позивача, не було вжито заходів та вчинено дій, визначених Порядком №618 та Порядком №1146. Тобто, митницею не виконано процедурних обов`язків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеними вище Порядками, а тому наявні підстави для зобов`язання їх вчинити.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, п. 120.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності» означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення Броньовський проти Польщі, N 31443/96, п. 143). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Крім того, у найбільш загальному вигляді позитивні зобов`язання передбачають активні дії держави, спрямовані на забезпечення, захист та сприяння реалізації прав людини. Загальною юридичною підставою позитивних зобов`язань у межах конвенційної системи правозахисту виступає ст.1 «Зобов`язання поважати права людини» Конвенції, в якій прямо вказується, що держави гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, передбачені Конвенцією.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу № 1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також, буде мати місце порушення ст.1 Протоколу № 1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п.69).

Відповідно до п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного, аналізуючи зміст вищенаведених норм законодавства у взаємозв`язку із обставинами справи, враховуючи, що судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача, що полягає у не підготовці та у не поданні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання висновку про повернення надміру сплачених позивачем до Державного бюджету платежів на загальну суму 17072,3 грн. за заявою за вих.22/10-18 від 22.10.2018 року, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання Одеську митницю ДФС вчинити дії, а саме: повернути ТОВ "Дунайська імпортна компанія" надмірно сплачені до державного бюджету України платежі у сумі 17072,3 грн. (ввізне мито 2875,06 грн. та ПДВ 14197,3 грн.) шляхом підготування Висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" надмірно сплачених до бюджету платежів у сумі 17072,3 грн. (ввізне мито 2875,06 грн. та ПДВ 14197,3 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Одеської митниці ДФС підготувати висновок про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачених до Державного бюджету України платежів у сумі 17072,3 грн. (ввізне мито 2875,06 грн. та ПДВ 14197,3 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Решта доводів сторін, викладена у заявах по суті справи, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень у відзиві на позовну заяву не довів обґрунтованості та правомірності своєї бездіяльності, не спростував доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог належними доказами.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню, з урахуванням наведених висновків суду щодо їх обґрунтованості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1921,00 грн. згідно платіжного доручення №192 від 13.02.2019 року та у розмірі 1921,00 грн. згідно платіжного доручення №317 від 20.02.2019 року, які зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України (т.1 а.с.7-8).

Частиною 3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, позивачем при подачі даної позовної заяви (з урахуванням уточнень позовних вимог) заявлено одну вимогу немайнового характеру (про визнання протиправними дій відповідача) та одну похідну від неї вимогу.

Оскільки вимога позивача зобов`язального характеру є похідною, то судовий збір обраховується за подання позову немайнового характеру, який містить одну немайнову вимогу, і отже судовий збір за такі дві вимоги сплачується як за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 1762,00 грн.

В свою чергу, судовий збір позивачем сплачений у загальному розмірі 3842,00 грн. (1921,00 грн. + 1921,00 грн.).

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка оскаржується позивачем, з урахуванням наведеного судом вище, наявні підстави для стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. (як за одну вимогу немайнового характеру).

Водночас, суд роз`яснює позивачу, що відповідно до відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, враховуючи вищенаведене судом, позивач має право на повернення судового збору у розмірі 1762,00 грн. як внесеного у більшому розмірі, ніж встановлено законом згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Однак, станом на дату прийняття рішення відповідного клопотання від позивача до суду не надходило.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 78, 90, 120, 139, 193, 241-246,258, 262 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» (Болградське шосе, 31/1, м.Ізмаїл, 68600, ) до Одеської митниці ДФС (вул.Гайдара, 21а, м.Одеса, 65078, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул.Садова, буд.1-А, м.Одеса, 65023, ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у не підготовці та у не поданні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання висновку про повернення надміру сплачених ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до Державного бюджету платежів на загальну суму 17072,3 грн. за заявою за вих.22/10-18 від 22.10.2018 року.

Зобов`язати Одеську митницю ДФС (вул.Гайдара, 21а, м.Одеса, 65078, ) підготувати висновок про повернення надміру сплачених ТОВ «Дунайська імпортна компанія» (Болградське шосе, 31/1, м.Ізмаїл, 68600, ) до Державного бюджету платежів на загальну суму 17072,3 грн. та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, м.Одеса, вул.Садова, 1-А, ).

Стягнути з Одеської митниці ДФС (вул.Гайдара, 21а, м.Одеса, 65078, ) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» (Болградське шосе, 31/1, м.Ізмаїл, 68600, ) судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Соколенко

.