Справа № 2а-1911/11/2670
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

14 лютого 2011 року № 2а-1911/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Блажівська Н. Є., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

За позовом ОСОБА_1
доКиївської міської державної адміністрації, Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської державної адміністрації, Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та просив визнати зняття Позивача 13 квітня 2004 року з реєстрації у кімнаті № 1 незаконним, оскільки його було знято з реєстрації під дією обману і шантажу з боку працівників Печерського ВГІРФО та Голосіївського ВГІРФО; визнати, що надання 13 березня 2001 року Позивачу та його матері ОСОБА_2 однокімнатної квартири житловою площею 17,2 кв. м. суперечить частині 2 статті 50 Житлового кодексу УРСР та пункту 3 постанови Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів. Президії Київської міської ради профспілок від 15 липня 1985 року № 582 «Про порядок застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», оскільки однокімнатна квартира була надана особам різної статі, не подружжю, старшими віком за дев`ять років та оскільки житло повинно було бути надано розміром не менше як 18 кв. м. житлової площі; зобов`язати Печерську районну у м. Києві державну адміністрацію внести зміни в розпорядження від 13 березня 2001 року № 255, скасувавши положення про те, що квартира АДРЕСА_1 надається разом з ОСОБА_2 також і Позивачу, а залишивши положення про те, що дана квартира надається тільки ОСОБА_2 ; зобов`язати Київську міськдержадміністрацію внести зміни в Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 11 лютого 2003 року № 183, скасувавши положення про те, що житло в квартирі АДРЕСА_2 надається ОСОБА_2 та скасувавши положення про те, що Позивачу надається кімната № 2 в квартирі АДРЕСА_2, залишивши тільки положення про те, що кімната № 1 надається Позивачу; зобов`язати Головне управління житлового забезпечення Київської міськдержадміністрації надати Позивачу ордер на кімнату № 1 квартири АДРЕСА_2 на підставі Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 11 лютого 2003 року № 183.

Як випливає зі змісту позовної заяви, Позивачем оскаржуються дії відповідачів щодо зняття його 13 квітня 2004 року з реєстрації у кімнаті № 1, а також дії щодо надання квартири Позивачу та його матері від 13 березня 2001 року. Крім того, Позивач просить зобов`язати відповідачів внести зміни до Розпорядження від 13 березня 2001 року № 255, та внести зміни до Розпорядження від 11 лютого 2003 року № 183.

Позивач ж звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва 9 лютого 2011 року (про що свідчить відповідний реєстраційний напис на першій сторінці позовної заяви).

Станом на час вчинення оскаржуваних дій та прийняття оскаржуваних рішень, до яких Позивач просить внести зміни, відповідачами (2001, 2003 та 2004 роки), скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб вирішувалися в порядку Глави 31-А Цивільного процесуального кодексу України від 18 липня 1963 року.

Статтею 2485 Цивільного процесуального кодексу України від 18 липня 1963 року встановлений двомісячний строк для звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особі стало відомо або їй повинно було стати відомо про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, частиною 2 статті 99 якого було визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

30 липня 2010 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів», пунктом 3.7 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення`якого внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала (частина 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

Крім того, пунктом 5 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у позовній заяві зазначаються, зокрема, у разі необхідності -заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду тощо.

Станом на час виникнення спірних правовідносин між Позивачем та Відповідачем чинним законодавством встановлювався двомісячний строк звернення до суду.

Позивач же звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва лише 9 лютого 2011 року, тобто з порушенням як визначеного станом на час виникнення спірних правовідносин двомісячного строку звернення до суду, так і визначеного станом на час звернення до суду шестимісячного строку звернення до суду.

Крім того, Позивач, який звернувся до адміністративного суду міста Києва з пропуском строків звернення до суду, в позовній заяві просить поновити строк звернення до суду, мотивуючи це хворобою його батька у 2005 -2006 роках, а також судовим процесом, який тривав у Голосіївському районному суді м. Києва протягом 2007-2010 років.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Однак, у даному випадку, Позивачем не зазначено про обставини, що можуть бути визнані судом поважними для пропущення строку звернення до суду, як і не надано жодних доказів на підтвердження існування поважних причин пропуску строку звернення до суду, як це визначено чинним законодавством України.

Суд звертає увагу на те, що Позивач самостійно в якості поважної причини пропуску строку звернення до суду зазначає хворобу його батька у 2005-2006 роках, однак, не надає доказів на підтвердження того, що, починаючи з 2006 року, він був об`єктивно позбавлений можливості звернутися до суду. Крім того, безпідставними є посилання Позивача на те, що протягом 2007-2010 років тривав судовий процес у Голосіївському районному суді м. Києва, що унеможливило Позивача звернутися з даним адміністративним позовом, оскільки, як самостійно зазначає ОСОБА_1 , позивачем в даному процесі був його батько, а не Позивач.

Жодних інших доказів, які б вказували на поважність причин пропуску строку звернення до суду Позивачем не зазначено, а Судом не встановлено.

Крім того, Суд окремо акцентує також увагу на нетотожність понять «строк звернення до суду» (статті 99 та 100 Кодексу адміністративного судочинства України) та «процесуальний строк» (стаття 101 Кодексу адміністративного судочинства України).

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом -проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, але така позовна заява може бути залишена без розгляду на тій підставі, що пропущено строк звернення.

В той же час, процесуальний строк -це визначений проміжок часу, протягом якого повинні бути вчинені певні процесуальні дії в адміністративному суді.

Відтак, за відсутності обґрунтованої заяви особи про поновлення строку звернення до суду за правилами статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява залишається без розгляду без призначення справи до судового розгляду, оскільки в судовому засіданні відповідно до частини 2 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають вирішенню лише питання про поновлення чи продовження процесуальних строків.

Таким чином, в зв`язку з вищевикладеним та, враховуючи те, що Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, Суд приходить до висновку про те, що Позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, а тому на підставі частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись вимогами статей 99, 100, 107 та 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -залишити без розгляду.

2. Особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

3. Попередити Позивача, що позовні матеріали будуть повернуті йому супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвалу може бути оскаржено в порядки та строки, визначені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н. Є. Блажівська