Справа № 280/2584/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

03 червня 2019 рокуСправа № 280/2584/19 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Запорізької міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради, комунальна установа охорони здоров`я «Пологовий будинок №1», заклад охорони здоров`я «Пологовий будинок №3»

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Запорізької міської ради (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради, комунальна установа охорони здоров`я «Пологовий будинок №1», заклад охорони здоров`я «Пологовий будинок №3», в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької міської ради сьомого скликання «Про реєстрацію юридичної особи - комунальної установи охорони здоров`я «Пологовий будинок №1» шляхом приєднання до закладу охорони здоров`я «Пологовий будинок №3» №68 від 19.12.2018.

Одночасно із позовом подано заяву про забезпечення позову (вх. №22039 від 22039), у якій просить суд зупинити дію оскаржуваного рішення до моменту набрання законної сили рішенням суду. Необхідність застосування вищезазначеного заходу забезпечення позову на думку позивача полягає в наступному. Позивач стверджує, що виконання оскаржуваного рішення призведе до порушення її гарантованих законодавством України прав та інтересів, а саме, на охорону здоров`я, медичну допомогу, вільний вибір лікаря, вибір закладу охорони здоров`я, та унеможливить отримання нею медичної допомоги в комунальній установі охорони здоров`я «Пологовий будинок № 1».

Зокрема, на її думку у разі невжиття заходів забезпечення позову та виконання рішення Запорізької міської ради сьомого скликання від 19 грудня 2018 року № 68 «Про реорганізацію юридичної особи - комунальної установи охорони здоров`я «Пологовий будинок № 1» шляхом приєднання до закладу охорони здоров`я «Пологовий будинок № 3» відбудеться:

- фактичне припинення діяльності юридичної особи - комунальної установи охорони здоров`я «Пологовий будинок № 1», що призведе до скорочення існуючої мережі комунальних закладів охорони здоров`я міста Запоріжжя;

- закриття відділення патології вагітних в комунальній установі охорони здоров 'я «Пологовий будинок № 1». Що в свою чергу позбавить позивачку та інших жителів міста Запоріжжя можливості отримувати необхідну медичну допомогу, планове та стаціонарне лікування в комунальній установі охорони здоров`я «Пологовий будинок № 1», вільно обирати заклад охорони здоров`я та лікаря.

Окрім того, стверджує, що спірне рішення ставить під загрозу отримання планової та цілодобової невідкладної акушерсько-гінекологічної допомоги, та ускладнить доступ до надзвичайно важливих медичних послуг.

Виконання оскаржуваного рішення спричинить порушення трудових прав працівників комунальної установи охорони здоров`я «Пологовий будинок № 1», її особисто й інших мешканців міста Запоріжжя права на вільний вибір лікаря через скорочення чисельності штату понад 30 працівників комунальної установи охорони здоров`я «Пологовий будинок № 1».

Крім того, передача майна комунальної установи охорони здоров 'я «Пологовий будинок № 1» закладу охорони здоров 'я «Пологовий будинок № 3» ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За правилами частини 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши та дослідивши додані до позову та заяви докази та надавши їм оцінку, суддя дійшов висновку про не обґрунтованість заяви про забезпечення позову та відповідно відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст. 151 КАС України).

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

З аналізу ст. 151 КАС України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідача, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін.

Так, у своїй заяві позивач просить зупинити дію рішення Запорізької міської ради №68 від 19.12.2018, до моменту набрання законної сили рішенням суду.

Однак, суд не погоджується з доводами позивача про неминуче настання наслідків спірного рішення, про які зазначає позивач у позові. Як свідчить зміст спірного рішення, Запорізькою міською радою вирішено реорганізувати юридичну особу - комунальну установу охорони здоров`я «Пологовий будинок №1» шляхом приєднання до закладу охорони здоров`я «Пологовий будинок №3». Тобто, мова йде не припинення взагалі діяльності закладу охорони здоров`я, а продовження його функціонування після приєднання у складі Пологового будинку №3.

Докази того, що медичний заклад після приєднання до Пологового будинку №3 буде позбавлений можливості надавати медичні послуги або про скорочення працівників такого закладу у справі відсутні. До того ж, позивачка посилається на те, що є пацієнткою комунальної установи охорони здоров`я «Пологовий будинок №1" та як жителька Олександрівського району м.Запоріжжя неодноразово проходила лікування в цьому закладі у т.ч. і стаціонарне під час її вагітності. Однак, позивачкою додані до позову лише копії направлення на цитологічне дослідження та результату клінічного аналізу крові датовані 2015 роком. Жодного документу який міг би свідчити про порушення на теперішній час у разі невжиття заходів забезпечення позову будь-яких прав особисто позивачки пов`язаних з охороною здоров`я, у тому числі права на вільний вибір лікаря не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подана заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150-156 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений статтею 256 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений статтями 294, 295 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова