Справа № 826/12529/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року

у справі №826/12529/18 (розглянутої в порядку письмового провадження)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03 березня 2017 року №, № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки, та прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними, оскільки авансові внески з рентної плати за користування надрами не є грошовими зобов`язаннями, не підлягали декларуванню, а тому зобов`язання з їх сплати не можуть вважатися узгодженими та, як наслідок, бути предметом перевірки; нарахування відповідачем штрафних санкцій у випадку зміни призначення платежу та самостійного зарахування грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу за черговістю виникнення є протиправним; спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта перевірки, якою досліджувались обставини своєчасності сплати іншого виду податку; за червень 2014 року позивачем не порушено строк сплати податкового зобов`язання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 03.03.2017 № в частині застосування штрафних санкцій за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу у розмірі 10% у сумі 81384,99 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на незаконності, необґрунтованості та необ`єктивності рішення суду, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідачем відзив (заперечення) на апеляційну скаргу подано не було.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, На підставі пп.19-1.1.2 п.19-1 ст.19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, у порядку, визначеному п.57.1 ст.57, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 та ст.76, п.257.5 ст.257 ПК України посадовою особою відповідача проведено камеральну перевірку з питання порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу у період липень 2014 - грудень 2016 року, результати якої оформлені актом перевірки від 10.02.2017 року №93/1202/00135390 (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу встановлено порушення вимог п.57.1 ст.57, п.257.5 ст.257 ПК України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати за користування нарами для видобування нафти по документах наведених у таблиці 1, в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу по документах, наведених у таблиці 2 (т.1, а.с.20-23). Дані камеральної перевірки свідчать про порушення термінів сплати позивачем узгодженого грошового зобов`язання рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу у період липень 2014 - грудень 2016 року.

На підставі акту перевірки відповідачем 03.03.2017 року винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу, визначеного п.257.5 ст.257, п.57.1 ст.57 та на підставі ст.126 ПК України за затримку на 24, 24, 1 календарний день сплати грошового зобов`язання у розмірі 1493049,03 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 149304,90 грн.;

- №, яким позивачу за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу, визначеного п.257.5 ст.257, п.57.1 ст.57 та на підставі ст.126 ПК України за затримку на 577, 546, 530, 520, 469, 383, 383, 303, 300, 300, 293, 272, 250, 245, 245, 244, 244, 244, 190, 170, 170, 170, 170, 170, 142, 121, 92, 92, 91, 91, 62, 62, 62, 52, 52, 52, 45, 31, 31, 31 календарний день сплати грошового зобов`язання у розмірі 13357810,17 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 2671562,05 грн.;

- №, яким позивачу за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу, визначеного п.257.5 ст.257, п.57.1 ст.57 та на підставі ст.126 ПК України за затримку на 587, 587, 577, 530, 469, 390, 383, 383, 383, 275, 254, 244, 231, 231, 213, 201, 190, 183, 170, 170, 170, 162, 140, 140, 140, 139, 139, 133, 133, 133, 122, 121, 103, 92, 92 календарний день сплати грошового зобов`язання у розмірі 761722,62 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 152354,52 грн.

Позивач вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем допущено несвоєчасне погашення узгоджених сум грошових зобов`язань, тобто вчинено правопорушення у розумінні ст.109 ПК України, а тому контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штраф у розмірах, встановлених п.126.1 ст.126 ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Не сплачене у встановлений законом строк грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

Зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється, зокрема, у формі розстрочки (підпункт 32.1, підпункт 32.2 статті 32 ПК України).

Порядок розстрочення грошових зобов`язань визначено положеннями ст.100 ПК України, згідно п.100.1 якої розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання (п.100.2 ст.100 ПК України).

Тобто, уклавши договір про розстрочення податкового боргу від 10.08.2015 №10-б позивач узгодив суму такого грошового зобов`язання.

Згідно п.100.10 ст.100 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує та веде у відкритому доступі Реєстр заяв про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, який щодня опубліковує на своєму офіційному веб-сайті.

На реалізацію наведеної бланкетної норми ПК України розроблено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1853/24385 (далі - Порядок №574), відповідно до пункту 3.9 якого на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).

Відповідно до наведених вище положень податкового законодавства, штрафні санкції не нараховуються у разі прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення (відстрочення) сплати грошового зобов`язання (податкового боргу) саме з дати прийняття такого рішення.

Таким чином, розстрочення є законодавчо передбаченими формами розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу.

01 січня 2017 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, яким доповнено пп. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) другим абзацом, чим надано право податковому органу проводити камеральні перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Так, згідно пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

З наведених вище положень вбачається, що відповідачу з 01.01.2017 надано повноваження на проведення камеральних перевірок своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 ст.14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З огляду на зазначені положення ПК України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент проведення перевірки податковий орган був наділений повноваженнями проведення камеральної перевірки з цього питання.

Відповідно до пп.36.1-36.3 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

За змістом ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Механізм погашення заборгованості регулюється правилами п.87.9 ст.87 ПК України, у якому встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.131.2 ст.131 ПК України передбачено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм Податкового кодексу України, суд зазначає, що законом імперативно встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.

З наведених норм вбачається, що контролюючий орган зобов`язаний зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати чи зазначеного у платіжному документі призначення, визначеного платником податків.

За змістом ст.109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.110.1 ст.110 ПК України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.111.1 ст.111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна.

За приписами п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, податкове законодавство пов`язує право податкового органу нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання лише із фактом такого порушення, і не залежить від способу, в який здійснювалось погашення податкового боргу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, а саме зі змісту витягів з інтегрованих карток платника податків та пояснень контролюючого органу, позивачем декларувалися податкові зобов`язання, зокрема, починаючи з серпня 2014 року, однак не проводилось їх погашення, тому, починаючи з 30.08.2014, за позивачем обліковується податковий борг, що виник у зв`язку із несвоєчасною сплатою узгоджених сум грошових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу.

Так, несвоєчасна сплата узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти виникла в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти з наступних підстав:

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (додаток 2 від 12.08.2014 №) узгоджена сума податкового зобов`язання 1003879,54 грн. з граничним терміном сплати 30.08.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 01.12.2014 №8312 з затримкою на 92 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (додаток 2 від 22.09.2014 №) узгоджена сума податкового зобов`язання 52138,28 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 01.12.2014 №8312 з затримкою на 62 календарних дні та від 30.12.2014 №9038 з затримкою 91 календарний день;

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (додаток 2 від 22.09.2014 №) узгоджена сума податкового зобов`язання 550552,30 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 31.12.2014 №6574 з затримкою на 92 календарних дні та від 30.12.2014 №9038 із затримкою 91 календарний день;

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (додаток 2 від 20.10.2014 №) узгоджена сума податкового зобов`язання 858552,76 грн. з граничним терміном сплати 30.10.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 31.12.2014 №6574 з затримкою на 62 календарних дні та від 31.12.2014 №9147 із затримкою 62 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (додаток 2 від 19.11.2014 №) узгоджена сума податкового зобов`язання 1043469,74 грн. з граничним терміном сплати 30.11.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 31.12.2014 №9147 та від 31.12.2014 №9095, від 31.12.2014 №9071 з затримкою на 31 календарних дні, погашена 19.052015 зменшенням по уточнюючим розрахункам податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин №, №, №, №, №;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов`язання 832482,75 грн. з граничним терміном сплати 30.12.2014 сплачена згідно платіжних доручень від 31.08.2015 №6184 з затримкою 24 календарних дні, від 29.10.2015 №7888 з затримкою 303 календарних дні, нараховану розстрочу 31.08.2015 погашено платіжними дорученнями від 26.08.2015 №5829 та від 26.08.2015 №7410 з затримкою 244 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов`язання 976731,59 грн. з граничним терміном сплати 30.01.2015 сплачена згідно платіжного доручення від 26.11.2015 №8410 з затримкою 300 календарних дні, погашено зменшенням 19.11.2015 по податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 30.10.2015 № з затримкою 293 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов`язання 3531239,01 грн. з граничним терміном сплати 20.05.2015 сплачена згідно платіжних доручень від 26.11.2015 №8410 з затримкою 190 календарних дні, від 06.06.2016 №3785 з затримкою 383 календарних дні, від 06.06.2016 №3762 з затримкою 383 календарних дні, від 31.08.2016 №6209 з затримкою 469 календарних дні, від 31.10.2016 №8004 з затримкою 530 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов`язання 1177079,67 грн. з граничним терміном сплати 30.05.2015 сплачена згідно платіжних доручень від 27.12.2016 №9713 з затримкою 577 календарних дні, від 31.10.2016 №8004 з затримкою 520 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов`язання 114523,65 грн. з граничним терміном сплати 30.06.2015 сплачена згідно платіжного доручення від 27.12.2016 №9713 з затримкою 546 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов`язання 2759274,78 грн. з граничним терміном сплати 06.10.2015 сплачена згідно платіжних доручень від 29.10.2015 №7888 з затримкою 24 календарних дні, від 26.11.2015 №8470 з затримкою 52 календарних дні, від 06.06.2016 №3785 з затримкою 245 календарних дні, погашено 19.11.2015 зменшенням по податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 30.10.2015 №;

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 07.08.2015 № узгоджена сума податкового зобов`язання 1137185,22 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2015 сплачена згідно платіжного доручення від 06.06.2016 №3785 з затримкою на 250 календарних дні, погашено 19.02.2016 зменшенням по податковому розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводної сировини від 26.01.2016 №;

в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу з наступних підстав:

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 12.08.2014 № узгоджена сума податкового зобов`язання 40787,26 грн. з граничним терміном сплати 30.08.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 30.12.2014 №9039 з затримкою на 121 календарних дні, від 31.12.2014 №6576 з затримкою 122 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 22.09.2014 № узгоджена сума податкового зобов`язання 79193,14 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 31.12.2014 №9148, №6576 з затримкою на 92 календарних дні, погашено уточнюючим розрахунком податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19.05.2015 № з затримкою 231 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 22.09.2014 № узгоджена сума податкового зобов`язання 2845,61 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2014 погашено уточнюючим розрахунком податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19.05.2015 № з затримкою 231 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 19.11.2014 № узгоджена сума податкового зобов`язання 55546,78 грн. з граничним терміном сплати 30.11.2014 погашено уточнюючим розрахунком податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19.05.2015 №, № з затримкою 170 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 19.12.2014 № узгоджена сума податкового зобов`язання 88565,07 грн. з граничним терміном сплати 30.12.2014 погашено уточнюючим розрахунком податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19.05.2015 №, № та № з затримкою 140 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов`язання 14435,85 грн. з граничним терміном сплати 30.12.2014 нараховано розстрочку 31.08.2015 погашено з переплати з затримкою 244 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов`язання 105660,45 грн. з граничним терміном сплати 30.01.2015 нараховано розстрочку 31.08.2015 погашено з переплати з затримкою 213 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов`язання 344 794,34 грн. з граничним терміном сплати 20.05.2015 нараховано розстрочку 31.08.2015 погашено з переплати з затримкою 103 календарних дні, нараховано розстрочку 30.09.2015 погашено з переплати з затримкою 133 календарних дні.

Таким чином, доводи позивача про нарахування штрафних санкцій на суми авансових внесків є необґрунтованими та колегія суддів звертає увагу на те, що з акту перевірки та матеріалів справи вбачається, що штрафні санкції нараховувались згідно зазначених вище розрахунків податкового органу, рішення про розстрочення боргу (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).

Разом з тим, в ході розгляду справи факт наявності боргу не заперечувався представником позивача та підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку із наявністю зазначеного боргу, відповідачем усі платежі, які надходили від позивача, було направлено на погашення боргу за минулі періоди відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України незалежно від призначення, визначеного у платіжних дорученнях.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, позивачем допущено несвоєчасне погашення узгоджених сум грошових зобов`язань, тобто вчинено правопорушення у розумінні ст.109 ПК України, а тому контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штраф у розмірах, встановлених п.126.1 ст.126 ПК України.

Аналогічну позицію щодо застосування положень статей 87 та 126 Податкового Кодексу України викладено в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №808/2290/17, від 11.09.2018 у справі №809/165/17.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача щодо відсутності у податкового органу права здійснювати нарахування штрафних санкцій за умов зарахування коштів в рахунок сплати податкового боргу на підставі п.87.9 ст.87 ПК України, оскільки п.126.1 ст.126 ПК України не містить винятків для застосування штрафу за порушення строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання в залежності від того, як платник податків її сплатив - добровільно чи в порядку п.87.9 ст.87 ПК України.

Щодо доводів позивача стосовно неврахування уточнюючих розрахунків, суд зазначає, що з акту перевірки вбачається, що при розрахунку штрафних санкцій подані позивачем уточнюючі розрахунки були прийняті відповідачем до уваги з урахуванням дати їх подання.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи наявні всі документи з яких вбачається посилання на наявний у позивача борг та не вбачається позачергового порядку зарахування суми податковим органом, на що посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі.

При цьому, в доданих платіжних документах відсутні вказівки про призначення платежу, тому неможливо встановити та виявити послідовність зарахування сплати боргу. Натомість, як вбачається з розрахунку податковим органом повністю зафіксовано зарахування суми, при цьому не вбачається порушення черговості, крім того штучно створеної суми боргу, як на це звертає увагу апелянт.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача стосовно наведених обставин є помилковими, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.03.2017 №, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 2671562,05 грн. та №, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 152354,52 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім того, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови складено 30 травня 2019 року.