Справа № 725/961/19
Суддя: Вольська-Тонієвич О. В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/961/19
Номер провадження 2-а/725/26/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.,

при секретарі Григорчук Д.В.

за участю:

представника позивача Ковалюка М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби (місцезнаходження: вул.Руська, 248М м.Чернівці), виконуючого обов`язки заступника начальника Чернівецької митниці державної фіскальної служби начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Сафонова Євгена Геннадійовича (місце роботи: вул.Руська, 248М м.Чернівці) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.

Посилався на те, що 18 січня 2019 року виконуючим обов`язки заступника начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Сафоновим Є.Г. винесено постанову про притягнення його до відповідальності за порушення митних правил за ст.485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, а саме 551 318,70грн.

Однак із вказаною постановою він не погоджується, вважає її незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, оскільки постанова була винесена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів.

Зокрема матеріали справи не містять доказів про те, що його дії були направлені на умисне ухилення від від сплати митних платежів. Він надав митному органу дійсні документи на перетин митного кордону, які містять правдиві відомості.

Більше того, постанова відповідачем винесена з пропущенням шестимісячного строку притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення, на думку митного органу, ним вчинено 21 серпня 2017р., а отже з цього моменту починається відлік часу вирішення питання про притягнення його до відповідальності.

У зв?язку із цим, просив позов задовольнити: визнати протиправною та скасувати постанову Чернівецької митниці ДФС у справі про порушення митних правил №2160/40800/18 від 18 січня 2019р. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України.

27 березня 2019 року року від Чернівецької митниці ДФС до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України повністю встановлена та доведена. Незважаючи на те, що при перетині митного кордону позивач надав паспорт громадянина Румунії, у відносинах з Україною він продовжував діяти як громадянин України, а отже, був зобов`язаний сплатити необхідні платежі. Крім того, вважає, що строк притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не пропущено, оскільки згідно вимог чинного законодавства шестимісячний відлік починається саме з дати виявлення правопорушення (дати складання протоколу про порушення митних правил), а не з дати його вчинення. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 24 квітня 2019 року за клопотанням представника позивача, було вжито заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа постанови Чернівецької митниці Державної фіскальної служби №2160/40800/18 від 18 січня 2019 року, що перебуває на виконанні у Глибоцькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ВП58601417 до набрання рішенням по вказаній справі законної сили.

Розгляд справи відбувався у відсутність позивача ОСОБА_1 , який до суду не з`явився.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ковалюк М.Г. позов підтримав та просив його задовольнити. Додатково зазначив, що службова записка, на основі якої було визначено вартість транспортного засобу, не може бути належним доказом, адже визначена у записці вартість автомобіля встановлена не експертом-товарознавцем, а працівником митниці.

Представник Чернівецької митниці ДФС в судове засідання не з`явився, який в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Жодних заяв та клопотань до суду не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку:

Так, з матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2018 року о 00:35год. на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю в пішому порядку зайшов громадянин ОСОБА_1 , який прямував з Румунії до України у приватних справах.

Під час митного контролю ОСОБА_1 подав закордонний паспорт громадянина Румунії №052830410, виданий 03.03.2015р. поліцією м.Сучава на ім`я «Puiu Viorel».

У подальшому, під час проведення митних формальностей, ОСОБА_1 пред?явив паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданого 03.02.2009р. органом 7323 на ім`я « ОСОБА_2 ».

Згідно поданого до митного контролю закордонного паспорта громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 03.03.2015р. поліцією м.Сучава на ім`я « ОСОБА_3 » та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданого 03.02.2009р. органом 7323 на ім`я « ОСОБА_2 », ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою.

ОСОБА_1 підтвердив, що вищевказані паспортні документи належать йому.

При цьому митним органом встановлено, що 21 серпня 2018 року ОСОБА_1 ввіз на митну територію України автомобіль марки «VOLKSWAGEN Passat», д.н. НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення в термін до одного року, використовуючи при цьому закордонний паспорт громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 03.03.2015р. поліцією м.Сучава на ім`я « ОСОБА_4 Viorel».

Отже, маючи статус «резидента», для перетину митного кордону на транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN Passat», д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 використав паспортний документ Румунії № НОМЕР_2 , виданий 03.03.2015р. поліцією м.Сучава на ім`я останнього (а.с.47-48).

Згідно ч.2 ст.380 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянам-нерезидентам пропуск транспортних засобів особистого користування через митний кордон України здійснюється без застосування заходів гарантування.

Таким чином, під час переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України особа надала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортних засобів особистого користування, маючи статус «резидента».

Постановою у справі про порушення митних правил від 18 січня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 551 318грн. 70 коп. (а.с.77-78).

Відповідно до ст.485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно з п.1 ст.377 Митного кодексу України, товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Відповідно до ч.3 ст.380 Митного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Згідно з п.3 ч.1 ст.292 Митного кодексу України, митні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу України не передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN Passat», д.н. НОМЕР_3 , в режимі "тимчасового ввезення" відповідно до ст.380 МК України в порядку, передбаченому для громадян-нерезидентів, пред`явивши митному органу закордонний паспорт громадянина Румунії.

Як передбачено п.50 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Згідно з п.1 ст.2 Закону України "Про громадянство України," якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 має паспорт громадянина України та паспорт громадянина Румунії. Постійним місцем проживання останнього є АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 . Згідно відомостей, наданих Державною міграційною службою України в Чернівецькій області, ОСОБА_1 з питанням про отримання дозволу на виїзд на постійне місце проживання з України не звертався (а.с.57,59 зворот, а.с.12).

З урахуванням наведеного, враховуючи наявність у ОСОБА_1 громадянства України та Румунії, суд вважає, що у спірних правовідносинах позивач визнається громадянином України.

Отже, протоколом про порушення митних правил від 24 липня 2018 року зафіксовано вчинення ОСОБА_1 дій, що мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Таким чином, позивач, як громадянин України при ввезенні на територію України автомобіля марки «VOLKSWAGEN Passat», д.н. НОМЕР_3 повинен був сплати передбачені законодавством митні платежі.

При цьому, суд ввважає помилковим твердження позивача з приводу того, що відповідачем винесено оскаржувану ним постанову після спливу строків накладення на нього адміністративного стягнення.

Так, статтею 467 МК України встановлені строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил. Згідно наведеної норми якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Таким чином, строк накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил, перебачених ст.485 МК України становить шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Судом встановлено, що порушення ОСОБА_1 митних правил працівниками митниці виявлено лише 24 липня 2018р., про що цього ж дня складено відповідний протокол. Постанову в справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 винесено 18 січня 2019 року, тобто в межах шестимісячного строку.

Поряд із цим суд не може погодитися з розміром встановлених митних платежів, які підлягали сплаті ОСОБА_1 , виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що розмір митних платежів визначений на підставі службової записки №222/24-70-60-14 від 27.07.2018р.

Згідно п.1 ч.1 ст. 50 МК України, для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до вимог статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи, митним органом не було встановлено відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився позивачем, тому при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення, уповноважений орган керувався службовою запискою, відповідно до якої орієнтовна сума митних платежів складає 183772,90грн. (а.с.53-54).

Зі змісту вказаної службової записки слідує, що відомості, щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

При цьому жодних доказів на підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів суду не надано.

Таким чином, службова записка митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.07.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика) у пункті 7.35 вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.

Пунктом 7.53.5 Методики, дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження).

Таким чином, відповідачем не дотримано вимог Методики, посилання на те, що для визначення вартості транспортного засобу використовувались Інтернет-ресурси не підтверджується матеріалами справи, не надано підтвердження включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, як і не надано звіту (акту) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.

В службовій записці запропоновано для більш точної інформації, щодо визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів автотоварознавців щодо отримання інформації про комплектацію, ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, які впливають на визначення митної вартості товарів та на повноту нарахування митних пошкоджень.

При цьому матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митного органу до експертів автотоварознавців.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач без належного обґрунтування взяв до уваги інформацію, наявну в службовій записці.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної в межах даної справи постанови, оскільки митним органом не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

Тобто особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування у спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що митним органом не доведено правомірність притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б засвідчили правомірність їх дій та обґрунтованість висновків.

У зв`язку із наведеними вище обставинами справи та враховуючи норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне скасувати постанову митного органу від 18 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, а справу повернути на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС України для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині судового рішення.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Чернівецької митниці Державної фіскальної служби від 18 січня 2019 року у справі про порушення митних правил №2160/40800/18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та повернути справу на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич