Справа № 804/4160/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4160/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року в адміністративній справі №804/4160/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, (третя особа - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг») про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 05.06.2018 року (згідно поштового штампу на конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з питань праці, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не розгляду звернення позивача та зобов`язати відповідача вчинити дії з розгляду звернення позивача про порушення засад своєчасності та об`єктивності при проведенні третього розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 28.06.2015 року на підприємстві «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано бездіяльність Державної служби України з питань праці з не розгляду звернення ОСОБА_1 від 31.03.2018 року протиправною.

Зобов`язано Державну службу України розглянути звернення ОСОБА_1 від 31.03.2018 року про порушення засад своєчасності та об`єктивності при проведенні третього розслідування несчасного випадку, що стався з позивачем 28.06.2015 року на підприємстві «АрселорМіттал кривий Ріг», відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» також надало відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив задовольнити вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Позивач та представник третьої особи в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, встановила наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 31.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Держаної служби з питань праці зі скаргою, в якій просив, з урахуванням доповнень до раніше поданої ним скарги від 30.03.2018 року:

1.Невідкладно вжити заходів до припинення неправомірних дій роботодавця та територіального органу, який здійснює державний контроль за охороною праці, які порушують закон України «Про охорону праці» нормативно-правових актах на виконання цього закону, виявити, усунути причини та умови, які сприяли порушенням.

2. Видати роботодавцю Припис за формою Н-9, яким зобов`язати визнати нещасний випадок, що стався з ним при виконанні трудових обов`язків 28.06.2015 року о 13 годині 40 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», пов`язаним з виробництвом, скласти та затвердити акт за формою Я-1.

3.Притягти до відповідальності працівників, які безпосередньо здійснюють державний контроль за охороною праці на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

4. Забезпечити поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку із скаргою рішень.

5. Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» забезпечити можливість: особисто викласти аргументи особі, що перевірятиме скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги, знайомитися з матеріалами перевірки, подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає скаргу, бути присутнім при розгляді скарги, одержати письмову відповідь про результати розгляду скарги (а.с.74-84).

Вказану скаргу відповідач отримав 03.04.2018 року за вх.№А-1328/ДП.

25.04.2018 року Держпраці листом №2074/3/9.1-3в-18 повідомив ОСОБА_1 , про розгляд його звернення від 30.03.2018 року та доповнення до нього від 02.04.2018 року щодо розслідування нещасного випадку, який стався з останнім 28.06.2015 року (а.с.87-88).

Позивач не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо відсутності розгляду його скарги від 31.03.2018 року, оскаржив таку бездіяльність до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що посилання Держпраці на те, що скарга позивача від 30.03.2018 року з доповненням від 02.04.2018 року за своїм змістом є ідентичною скарзі від 31.03.2018 року, а тому скарга від 31.03.2018 року є такою, що розглянута по суті разом зі скаргою від 30.03.2018 року та доповненнями до останньої від 02.04.2018 року, суд вважає безпідставними, оскільки лист №207/3/9.1-3в-18 від 25.04.2018 року містить інформацію лише про розгляд скарги позивача від 30.03.2018 року та доповнень до неї від 02.04.2018 року. Наявність будь-якої відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 31.03.2018 року не містить ані вказаний лист відповідача, ані будь-які інші докази.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, їх працівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечити поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» від 07 лютого 2008 року №109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України «Про звернення громадян», упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що окремої відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 31.03.2018 року Держпрацею не надавалось, а відповідь, викладена в листі за №207/3/9.1-3в-18 від 25.04.2018 року, є відповіддю на обидві скарги позивача, як від 30.03.2018 року, так і від 31.03.2018 року, оскільки скарги по суті є ідентичними.

Проте, колегія суддів зазначає, що з текстів скарг вбачається, що хоча обидві вони стосуються одного нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 28.06.2015 року, але вимоги вказаних скарг є різними, скарга від 31.03.2018 року містить п`ять вимог до Держпраці на відміну від скарги від 30.03.2018 року, яка містить лише одну вимогу.

Крім того, з тесту листа відповідача №207/3/9.1-3в-18 від 25.04.2018 року вбачається, що він не містить жодного посилання на скаргу ОСОБА_1 від 31.03.2018 року, яка отримана Державною службою України з питань праці 03.04.2018 року №А-1328/ДП.

Відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів розгляду у відповідності до вимог чинного законодавства скарги ОСОБА_1 від 31.03.2018 року та надання останньому вмотивованої відповіді, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено відсутність бездіяльності щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 31.03.2018 року.

Суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що судом повно встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надано їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року в адміністративній справі №804/4160/18 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року в адміністративній справі №804/4160/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2019 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак