Справа № 500/526/19
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/526/19

27 травня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецькій С.Є.;

представника позивача: Гулкевич Н.І.;

представників відповідача: Іванеко В.В., Куриляк О.Є.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач, ФОП ОСОБА_1 ) із адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 лютого 2019 року № 003.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.01.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Тернопільській області було проведено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 за скаргою громадянки ОСОБА_2 (далі - споживач) За результатами перевірки встановлено, що громадянка ОСОБА_2 придбала у позивача мобільний телефон марки HUAWEI модель Y -7 . 25.11.2018р . , споживач звернулася до позивача з приводу виявленого нею недоліку у телефоні. 29.11.2019р. споживач направила заяву позивачу з проханням безоплатно усунути недоліки, однак відповіді не отримала. На підставі цього, відповідач виніс Постанову про накладення штрафу №003 від 12.02.2019р. за порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів» і зобов`язав позивача сплатити штраф у розмірі 49490,00 грн. На думку позивача відповідач виніс постанову не врахувавши усіх обставин, оскільки під час продажу телефону дотримані усі вимоги передбачені абз. 2 п.17 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Наказом №104 Міністерства України від 19.04.2007р. Продавцем не було виявлено жодних недоліків проданого товару. Споживач дійсно звернулася до магазину з приводу виявленого недоліку і їй було запропоновано здати пристрій на експертизу, оскільки існувала підозра у тому, що товар міг зазнати пошкоджень під час його користування з вини споживача. Проте споживач відмовилася здавати телефон на експертизу і залишила свою скаргу у Книзі скарг та пропозицій. Однак своєї адреси споживачка не зазначила, тому позивач не мав змоги надати відповідну відповідь. Окрім того, споживач навідувалася до магазину з проханням отримати адресу відповідного сервісного центру, про що була повідомлена в усному порядку, після чого контакт з нею припинився. Лист від 29.11.2018 з проханням безоплатно усунути недоліки у телефонному пристрої ні уповноважений представник, ні сам позивач не отримували, оскільки він, був отриманий невідомою особою. Позивач вказує на те, що відповідач не зазначив, ні у акті перевірки, ні в оскаржуваній постанові, яке саме право споживача було порушено позивачем.

Крім того, позивач вважає, що відповідач порушив ч. 1 ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення, а також мало місце порушення ст.4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім оскаржуваної постанови відповідач виніс ще одну постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 155 КУпАП і наклав штраф на позивача у розмірі 170 грн. Правова природа двох санкцій є однакова - адміністративні правопорушення. Викладена позиція щодо правової природи санкції ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідає судовій практиці, зокрема у постанові Верховного Суду від 21.12.2018р. по справі 814/2156/16.

Ухвалою судді від 01 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 20 березня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10 квітня 2019 року на адресу суду надійшов відзив у якому відповідач заперечив проти позовних вимог та пояснив, що 19.12.2018 р. до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області звернулася із скаргою громадянка ОСОБА_2 про порушення її прав споживача в магазині «Ельмарт» за адресою: вул. Кн. Василька, 81-1 м.Теребовля, Тернопільська область. За наслідками звернення була проведена перевірка в ході якої було встановлено, що 23.11.2018 р. гр. ОСОБА_2 придбала в магазині «Ельмарт» телефон HUAWEY Y-7. В подальшому, 25.11.2018 р., вона звернулась з усною вимогою в магазин «Ельмарт» для проведення гарантійного ремонту, оскільки в телефоні з`явились сторонні зображення. Того ж дня був внесений запис до книги відгуків і пропозицій щодо порушення її прав. Споживачка ОСОБА_2 29.11.2018 р. гр. повторно звернулась вже з письмово вимогою до суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 . Однак, останнім не вжито заходів щодо безоплатного усунення недоліків в гарантійний строк, чим відмовлено споживачу в реалізації його прав установлених ч.1ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк.

За результатами здійснення позапланового заходу державного контролю складено Акт №007 від 31.01.2019 р. На підставі даного акта посадовою особою Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області винесено припис №002 від 01.02.2019 р. щодо усунення виявлених порушень у визначені строки, а саме прийняти товар неналежної якості та задовольнити вимоги передбачені ч.1 ст.8 Закону, на період проведення гарантійного ремонту надати товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) з обмінного фонду відповідно до законодавства. Також 01.02.2019 року було складено протокол №004 про адміністративне правопорушення. У протоколі зазначено, що ФОП ОСОБА_1 відмовив споживачу в реалізації його прав, а сааме не вжив заходів щодо безоплатного усунення недоліків в гарантійний строк, чим порушив п.29 розділу 1 «Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами», тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155 КУпАП. На підставі матеріалів справи 12.02.2019 року, начальником Головного управління було винесено Постанову по справі про адміністративне правопорушення №004, та накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф в розмірі 170,00 грн. На підставі матеріалів справи 12.02.2019 року, начальником Головного управління було винесено постанову про накладення стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» №003 від 12.02.2019 p., та накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 49490,00 грн. за відмову споживачу в реалізації його прав встановлених ч.1, ст.8, ч.1 ст.9 та ч.1. ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції.

У відзиві відповідач вказує, що порушень при проведенні перевірки та прийняття оскаржуваної постанови допущено не було. Крім цього, відповідач зазначає, що притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності згідно із ч.1 ст.155 КУпАП не перешкоджає застосуванню до винної особи адміністративно-господарських санкцій, оскільки це є різні види відповідальності.

Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року відкладено розгляд справи з метою ознайомлення представника позивача з відзивом та надання відповіді.

06 травня 2019 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді представник позивача серед іншого, вказала, що відповідно до ч.8 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку. У відповідності до ч. 11 ст. 7 цього ж закону передбачено, що - у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає, що невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом. Зважаючи на те, що відповідач надав позивачу припис від 01.02.2019 р. № 002 про усунення допущених порушень у сфері захисту прав споживачів то притягувати позивача до юридичної відповідальності уже немає правових підстав. Аналогічна правова позиція, на думку представника позивача, наведена у постанові Верховного Суду від 14.08.2018р. у справі № 803/1122/17. Позивач 01.02.2019р. звернувся до громадянки ОСОБА_2 з пропозицією здати товар з виявленим недоліком. 06.02.2019р. громадянка здала товар на ремонт, що підтверджується Актом прийому техніки на ремонт від 06.02.2019р. Споживачу був наданий інший товар, аналогічних якостей, таким чином права споживача не були порушені і підстави для притягнення до відповідальності позивача відпали.

Ухвалою суду від 05 травня 2019 року розгляд справи було відкладено з метою допиту свідків.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві, просили суд відмовити в їх задоволенні.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, представників відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, встановив наступні факти.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V (далі - Закон №877-V), визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно з положень статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 6 Закону №877-V, підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Відповідно до ч.6 ст.7 Закону №877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Судом встановлено, що 21.12.2018 до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області із скаргою звернулася громадянка ОСОБА_2 про порушення її прав споживача в магазині «Ельмарт» за адресою: вул. Кн. Василька, 81-1 м.Теребовля, Тернопільська область.

На підставі наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області №88 від 30.01.2019 p., спеціалістами відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управлінні захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області було здійснено позаплановий захід державного нагляду (контролю) в магазині «Ельмарт» в ФОП ОСОБА_1

Під час зазначеного заходу було встановлено, що 23.11.2018 р. гр. ОСОБА_2 придбала в магазині «Ельмарт» телефон HUAWEY Y-7, що підтверджується фіскальним чеком від 23.11.2018 року (а.с. 50). ОСОБА_2 25.11.2018 р. звернулась до продавця для проведення гарантійного ремонту, оскільки в телефоні з`явились сторонні зображення. В подальшому ОСОБА_2 29.11.2018 р. повторно письмово звернулась до ФОП ОСОБА_1 , однак, останнім не вжито заходів щодо безоплатного усунення недоліків в гарантійний строк.

За результатами здійснення позапланового заходу здійснення державного заходу (контролю) складено Акт №007 від 31.01.2019 р.

В зазначеному акті представник позивача ОСОБА_4 надала свої заперечення з яких слідує, що продавець вирішив, що ОСОБА_2 має намір самостійно звернутися до сервісної служби з метою отримання висновку про причини поломки телефону.

В судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_4 пояснила, що позивач ОСОБА_1 перебуває закордоном і всі дії, які стосуються здійснення ним підприємницької діяльності, в тому числі укладення трудових договорів з працівниками, вчиняє ОСОБА_4 , відповідно до отриманої від позивача довіреності (а.с. 67).

На підставі акта, складеного за результатами здійсненого заходу, в ході якого виявлені порушення вимог законодавства, посадовою особою Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області винесено припис №002 від 01.02.2019 р. щодо усунення виявлених порушень у визначені строки, а саме прийняти товар неналежної якості та задовольнити вимоги передбачені ч.1 ст.8 Закону, на період проведенні гарантійного ремонту надати товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) з обмінного фонду відповідно до законодавства.

Спеціалістом Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області в присутності ОСОБА_4 01.02.2019 року було складено протокол №004 про адміністративне правопорушення, про порушення позивачем п.29 розділу 1 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КУпАП.

За порушення ч.1 ст.155 Кодексу України про адміністративні правопорушення 12.02.2019 року начальником Головного управління було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №004, та накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 170,00 грн.

12.02.2019 року начальником Головного управління було винесено постанову про накладення стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» №003 від 12.02.2019 p., та накладено на суб`єкта господарської діяльності - ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 49490,00 грн. за відмову споживачу в реалізації прав, передбачених ч.1 ст.8, ч.1 ст.9 та ч.1. ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції. Зазначену постанову представник позивача отримала особисто 12.02.2019 року.

Крім цього, допитаний як свідок працівник магазину « Ельмарт » ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_2 дійсно зверталася стосовно неналежної роботи телефону. Він запропонував передати телефон у сервісний центр, однак ОСОБА_2 на це не погодилась і просила замінити їй телефон, або ж повернути сплачені кошти.

Допитана як свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона придбала в магазині «Ельмарт» телефон, який працював неналежним чином, а на екрані виникали сторонні зображення. Вона неодноразово зверталася до продавця і просила здійснити ремонт, або ж замінити його. Однак їй запропонували самостійно звернутися до сервісної служби. Зазначила, що із свідком ОСОБА_5 , вона спілкувалася після перевірки, а телефон відремонтували через два місяці.

Правовідносини сторін, що виникають між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлення права споживачів, а також визначення механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», Правилами роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджені наказом Міністерства економіки України 19.04.2007 року №104 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 8 листопада 2007 року №1257/14524, КАС України.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»:

гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг;

істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;

належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем;

недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем);

продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації;

продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб;

реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг);

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;

строк (термін) придатності - строк (термін), визначений нормативно-правовими актами, нормативними документами, умовами договору, протягом якого у разі додержання відповідних умов зберігання та/або експлуатації чи споживання продукції її якісні показники і показники безпеки повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів та умовам договору;

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;

Відповідно до норм статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Відповідно до частини 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Частиною 4 статті 17 вказаного Закону встановлено, що споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов`язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Таким чином, обов`язок по задоволенню вимог споживача, встановлених частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», покладається на продавця за місцем купівлі товару, виробника або підприємство, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача, відповідно до того до кого саме з них ці вимоги пред`являються споживачем на його вибір. І вказані особи звільняються від обов`язку по задоволенню цих вимог споживача лише у разі доведення ними, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. При цьому обов`язок по встановленню причин втрати якості продукції під час гарантійного строку також покладається на продавця (виконавця, виробника) і реалізується шляхом організації проведення відповідної експертизи за його рахунок.

Головне управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області є спеціально уповноваженим територіальним органом у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 року №2735-VI (далі - Закон №2735-VI) визначено, що державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №2735-VI, метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що протиправна поведінка відповідача, яка полягала у відмові громадянці ОСОБА_2 в усуненні недоліків придбаного нею товару неналежної якості, призвело до порушення її прав та необхідності звернення до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області за захистом. Ремонт придбаного громадянкою ОСОБА_2 телефону відбувся вже після проведення перевірки, складання за її наслідками акту, в якому зафіксовані зазначені вище порушення та отриманого припису. Тобто, відновлення прав споживача було здійснено лише після втручання відповідача, а не з моменту звернення споживача, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживача».

Відповідно до абз.1 пункту 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1177 від 17.08.2002 року (далі - Положення №1177) рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» та згідно абз.2 пункту 2 Положення №1177 у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що вартість придбаного споживачем телефону HUAWEY Y-7 складає 4949,00 грн., що підтверджується наданим до матеріалів справи фіскальним чеком.

12.02.2018 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Тернопільській області винесено постанову №003 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», якою за відмову споживачу в реалізації його прав - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з ціни, що діяла на час придбання продукції, до позивача застосовано штраф у розмірі 49490,00 грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

При цьому, суд не погоджується з доводами представника позивача про порушення відповідачем ч. 1 ст. 61 Конституції України та ст.4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

Як вже зазначалося, крім оскаржуваної постанови, відповідач також виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.155 КУпАП і наклав штраф на позивача у розмірі 170,00 грн. В судовому засіданні представник позивача наголосила, що правова природа двох санкцій є однакова - адміністративні правопорушення. Викладена позиція щодо правової природи санкції ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідає судовій практиці, зокрема у постанові Верховного Суду від 21.12.2018р. по справі 814/2156/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 21.12.2018р. по справі 814/2156/16 Верховний Суд дійшов висновку, що правопорушення, передбачені у частині 2 статті 265 КЗпП України, так само, як і правопорушення, передбачене у частині 3 статті 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності, а тому ці норми права не можуть застосовуватись одночасно.

Проте, у цій постанові Верховний Суд зробив висновки про застосування частини 2 статті 265 КЗпП України та частини 3 статті 41 КУпАП, а не ч.1 ст. 155 КУпАП та статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто висновок Верховного Суду у вказаній справі стосується інших норм права ніж ті, які застосовував відповідач до позивача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 522/12566/18 Верховний Суд відійшов від зазначеної правової позиції і зробив висновок про те, що ототожнення штрафів передбачених у статті 265 Кодексу законів про працю України із адміністративною відповідальністю є неправильним.

Суд також не погоджується із поясненнями представника позивача про те, що у разі винесення припису про усунення допущених порушень і його виконання в подальшому виключає застосування до винної особи фінансових санкцій, що, на думку представника позивача, підтверджується правовою позицією Верховного Суду наведеної у постанові від 14 серпня 2018 року у справі № 803/1122/17.

Як вже зазначалося, Головним управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області Гуменюку В.І. винесено припис № 002 від 01.02.2019 р. щодо усунення виявлених порушень у визначені строки.

Частиною восьмою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

У постанові від 14 серпня 2018 року у справі № 803/1122/17 Верховний Суд зазначив, що аналіз правових норм у системному зв`язку із положеннями статті 65 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» дозволяє дійти до висновку про те, що відповідальність суб`єкта господарювання настає у разі, якщо ним не усунуто порушення, визначені у приписі, якщо інше прямо не передбачено спеціальним Законом.

Насамперед суд зазначає, що у цій справі Верховний Суд зробив висновок щодо застосування норми права (статті 65 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», яка виключена згідно із Законом України

від 18.05.2017 р. № 2042-VIII), що не стосується спірних правовідносин.

Разом з тим, у вказаній постанові Верховний Суд зробив застереження стосовно того, що відповідальність настає за неусунення визначених у приписі порушень, якщо інше прямо не передбачено спеціальним Законом.

Спеціальним законом у даній справі є Закон України «Про захист прав споживачів». Частиною 1 ст. 23 цього Закону передбачено випадки, коли настає відповідальність у разі порушення законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

А згідно із п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування також несуть відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, спеціальним законом передбачено, що відповідальність настає як за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, так і за невиконання або несвоєчасне виконання припису, а відповідальність за порушення п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону настає незалежно від порушення винною собою п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону.

Таким чином, посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду наведеної у постанові від 14 серпня 2018 року у справі № 803/1122/17 є хибним.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про правомірність накладення на позивача штрафу, передбаченого статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з викладеного суд вважає, що позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідач довів правомірність своїх дій щодо проведення інспекційного відвідування та прийняття оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, керуючись приписами ст.139 КАС України судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області (46008, вул. Микулинецька, 20, м. Тернопіль, ) про скасування постанови про накладення стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 лютого 2019 року № 003 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 травня 2019 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.