Справа № 810/4965/18
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року № 810/4965/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась гр. ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про надання позивачці дозволу на зміну статусу належної їй на праві приватної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 та переведення її з житлового до нежитлового фонду,

- зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача та прийняти рішення про надання їх такого дозволу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем не прийнято відповідного рішення за наслідками розгляду неодноразових звернень позивача про надання дозволу на зміну статусу та переведення з житлового до нежитлового фонду належної їй на праві приватної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні на 05.11.2018, яке відкладено на 22.11.2018 у зв`язку з неявкою позивача.

Відповідачем надано суду відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що на неодноразові звернення позивача їй надано відповіді листами від 07.04.2017 № 1709, від 07.09.2017 № Г35.1521.4, від 16.11.2017 № Г35.22.12.4, та, зокрема, повідомлено про прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на переведення квартири до нежитлового фонду.

Також відповідач наполягає на тому, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 закрито підготовче провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

З наявної у матеріалах справи фотокопії Договору купівлі-продажу квартири від 25.12.2015 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.12.2015 слідує, що гр. ОСОБА_1 є власником квартири № АДРЕСА_1 (а.с. 16 - 18).

Судом встановлено, що з метою отримання дозволу на переведення зазначеної квартири з житлового до нежитлового фонду та облаштування в ній магазину позивачка зверталась до Фастівського міського голови з відповідними заявами (а.с. 6, 7).

Листом від 07.04.2017 № 1709 позивачці повідомлено, що для отримання такого дозволу їй необхідно надати додаткові документи (а.с. 8).

Листом від 07.09.2017 № Г35.1521.4 позивачці повідомлено про те, що її повторне звернення розглянуто 07.09.2017 на комісії з вирішення питань погодження будівництва, реконструкції та перепланування і прийнято рішення про відмову у наданні запитуваного дозволу у зв`язку з відсутністю нотаріально засвідчених погоджень власників суміжних квартир (а.с. 9).

Також листом від 16.11.2017 № Г35.22.12.4 позивачці повторно повідомлено про прийняття рішення про відмову у наданні такого дозволу.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність при розгляді заяви про надання такого дозволу, а саме - не прийнято відповідного рішення за наслідками розгляду заяви, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, зокрема, ним є право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною 1 ст. 8 ЖК УРСР встановлено, що переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Згідно ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст. 152 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Відповідно до ст. 52 цього ж Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що використання об`єкта власності обмежується мотивами незавдання шкоди правам, свободам та гідності інших громадян, інтересам суспільства. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» замовники та підрядники під час створення об`єкта архітектури зобов`язані не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону.

Також згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце

будівництва.

Суд зазначає, що поняття протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень включає в себе неприйняття у встановлений законом, або своєчасно, тобто протягом розумного строку, рішення у межах повноважень за наслідками розгляду відповідного питання.

Обґрунтовуючи своїх позовні вимоги, позивачка посилалась на те, що відповідачем допущено саме протиправну бездіяльність, яка виявилась у неприйнятті відповідного рішення за наслідками розгляду заяви про надання дозволу на переведення належної їй квартири з житлового до нежитлового фонду.

Проте, такі доводи оцінюються судом критично з тих підстав, що заяви позивачки про надання дозволу на переведення належної їй квартири з житлового до нежитлового фонду розглянуто відповідачем, про що їй повідомлено у листах від 07.09.2017 № Г35.1521.4, від 16.11.2017 № Г35.22.12.4.

Отже, суд вважає необґрунтованими доводи позивачки у цій частині.

При цьому, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З урахуванням того, що позивачкою не заявлено позовних вимог про оскарження рішення про відмову у наданні їй такого дозволу, оцінка судом відповідному рішенню органу місцевого самоврядування не надається.

Стосовно доводів відповідача про пропущення позивачем строків звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 у справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто, бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

При цьому, законом не встановлено строку розгляду заяви (звернення) власника житлового приміщення про надання дозволу на його переведення у нежитлове.

З урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованими доводи у цій частині.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, похідні від них позовні вимоги також є необґрунтованими, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.