Справа № 826/15218/17
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 червня 2019 року № 826/15218/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Соверен" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Соверен» (далі - ПрАТ «СК «Соверен») з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач та/або Нацкомфінпослуг) та просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу директора страхового регулювання та нагляду Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері фінансових послуг ОСОБА_1 про сплату штрафних санкцій.

Мотивуючи позовні вимоги позивач серед іншого, зазначає, що штрафи накладені на нього відповідачем було здійснено на підставі розпорядження №2424 від 27.09.2016 року, яке скасовано в судовому порядку в адміністративній справі №826/15533/16.

Також ПрАТ «СК «Соверен» зазначає, що постанови про накладення штрафних санкцій є предметом розгляду в адміністративних справах №826/5523/17, №826/5521/17, №826/5522/17, №826/8467/17, №826/10528/17, №826/13776/17.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що станом на час прийняття вимоги про сплату штрафних санкцій, судові рішення, які б набрали законної сили про скасування постанов про накладення штрафних санкцій на ПрАТ «СК «Соверен» відсутні, з огляду на що, на його переконання відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 27.09.2016 року прийнято розпорядження №2424 «Про застосування заходу впливу до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен», яким зобов`язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг з наданням підтверджуючих документів у термін до 19.10.2016.

Підставою для видання даного розпорядження стали висновки відповідача про порушення позивачем законодавства у сфері фінансових послуг, а саме безпідставна відмова у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з порушенням умов договору страхування, чим, на думку відповідача, порушено підпункт 7.2.1 пункту 7.2 розділу 7, підпункту «е» підпункту 7.2.1 пункту 7.2 розділу 7, підпункту «н» пункту 9.2 розділу 9 договору страхування.

05.10.2016 року ПрАТ «СК Соверен» оскаржило розпорядження Нацкомфінпослуг від 27.09.2016 №2424 у судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2017 року у справі №826/15533/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.09.2016 року №2424 «Про застосування заходу впливу до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен».

Надалі, відповідачем прийнято постанови про накладення штрафних санкцій за невиконання розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.09.2016 року №2424 «Про застосування заходу впливу до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен», а саме: №379/13-15/13/4 від 16.11.2016 року, №45/57/13-4/14/П від 10.02.2017 року, №417/306/13-4/14П від 12.04.2017 року, №704/1079/13-4/14/П від 21.06.2017 року, №911/1363/13-4/14/П від 14.08.2017 року, №1106/1776/13-4/14/П від 13.10.2017 року.

13.11.2017 року Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері фінансових послуг скеровано листа вимогу №8187/13-8/43, у яким вимагається від ПрАТ «СК «Соверен» протягом п`яти календарних днів з дня отримання даної вимоги надати на адресу Нацкомфінпослуг документи, що підтверджують перерахування коштів до Державного бюджету України, або, у разі не сплати штрафних санкцій пояснення причин несплати та інформацію щодо наміру виконання, оскарження до суду зазначених штрафних санкцій (згідно колонок «Інформація про намір виконання постанови» та «Інформація щодо оскарження постанови до суду» таблиці наведеної у Додатку) за формою наведеною у Додатку (далі - оскаржувана та/або спірна вимога).

Листом вих. №395 від 23.11.2017 року позивач повідомив відповідача про скасування розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.09.2016 року №2424 «Про застосування заходу впливу до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен» та оскарження постанов про накладення штрафних санкцій прийнятих на підставі останнього.

Вважаючи, що спірна вимога порушує права та охоронювані законом інтереси ПрАТ «СК «Соверен» звернулося до суду з метою їх захисту та відновлення.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавство, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг визначає Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року №2664-III, метою якого є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України (далі - Закон №2664-III).

Статтею 19 вказаного Закону визначено, що метою державного регулювання ринків фінансових послуг в Україні є: 1) проведення єдиної та ефективної державної політики у сфері фінансових послуг; 2) захист інтересів споживачів фінансових послуг; 3) створення сприятливих умов для розвитку та функціонування ринків фінансових послуг; 4) створення умов для ефективної мобілізації і розміщення фінансових ресурсів учасниками ринків фінансових послуг з урахуванням інтересів суспільства; 5) забезпечення рівних можливостей для доступу до ринків фінансових послуг та захисту прав їх учасників; 6) додержання учасниками ринків фінансових послуг вимог законодавства; 7) запобігання монополізації та створення умов розвитку добросовісної конкуренції на ринках фінансових послуг; 8) контроль за прозорістю та відкритістю ринків фінансових послуг; 9) сприяння інтеграції в європейський та світовий ринки фінансових послуг.

Приписами пунктів 4, 5 частини 20 Закону №2664-III встановлено, що державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом застосування уповноваженими державними органами заходів впливу; проведення інших заходів з державного регулювання ринків фінансових послуг.

Згідно частини 1 статті 21 Закону №2664-III державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Указом Президента України від 23.11.2011 року №1070/2011 затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Основними завданнями національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в розрізі приписів пункту 2 частини 1 статті 27 Закону №2664-III є, здійснення державного регулювання та нагляду за наданням фінансових послуг та додержанням законодавства у цій сфері.

Аналогічне завдання Нацкомфінпослуг закріплено у підпункті 4 пункту 3 Положення.

Приписами пунктів 10, 12 частини 1 статті 28 Закону №2664-III та підпунктів 40, 41 пункту 4 Положення встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства, що регулює спірні правовідносини суд приходить до висновку, що Нацкомфінпослуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України, яка здійснює державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг шляхом застосування заходів впливу, зокрема, надсилаючи фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що спірна вимога була адресована позивачу з метою сплати ним штрафних санкцій застосованих на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.09.2016 року №2424 «Про застосування заходу впливу до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен», яке скасовано в судовому порядку.

У вказаній вимозі було зазначено про необхідність надання позивачем доказів сплати штрафних санкцій та/або документів щодо наміру виконання, оскарження до суду постанов про накладення штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З вказаного слідує, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому, захист прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії можливе лише у разі, якщо такий суб`єкт повинен був вчинити такі дії (або прийняти відповідне рішення) згідно з законодавством і, невчинення цих дій (неприйняття рішення) порушує права позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена в рішення Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №9901/414/18.

Суд звертає увагу на те, що оскаржувана вимога, в даному випадку, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ПрАТ «СК «Соверен», оскільки станом на час вирішення спору по суті не створює жодних юридичних наслідків для останнього.

Суд наголошує, що безпосередньо постанови про накладення штрафних санкцій на ПрАТ «СК «Соверен» є рішеннями, які породжують права та обов`язки для нього, оскарження яких, в свою чергу, є ефективних засобом захисту порушеного права, що реалізовується позивачем в адміністративних справах №826/5523/17, №826/5521/17, №826/5522/17, №826/8467/17, №826/10528/17, №826/13776/17.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 73, 77-78, 139, 143, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен» (01054, м. Київ, провулок Чеховський, б. 4, офіс 8, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, б. 3, ) відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева