Справа № 521/851/16а     
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/851/16а
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди (справа № 521/851/16а).

Ухвалою суду від 12.02.2018 року відкрито скорочене провадження у справі.

Справа перебувала на розгляді судді Малиновського районного суду м. Одеси Мазун І.А., та у зв`язку із самовідводом судді Мазун І.А., передано судді Малиновського районного суду м. Одеси Гуревському В.К.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2017 року прийнято до провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 на неправомірні дії посадових осіб, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2018 року справу передано до Одеського окружного адміністративного суду.

17.04.2018 року справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 22 травня 2018 року судом прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.1 ч.1 ст.263 КАС України.

Суд зазначає, що 31.05.2018 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (вхід. № 15355/18) (т.2 а.с.109-110).

Водночас, під час розгляду даної адміністративної справи Малиновським районним судом м. Одеси, позивач неодноразово змінював свої позовні вимоги, відтак судом запропоновано позивачу остаточно визначитись зі змістом позовних вимог та надати повну редакцію заявлених вимог до суду та ухвалено 27.06.2018 року проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ч.5 ст.262 КАС України.

Враховуючи важливе значення справи для сторін, а також необхідність встановити відповідні факти та обставини із дослідженням думки та правової позиції учасників справи, суд дійшов висновку, що дана адміністративна справа має бути розглянута за правилами загального позовного провадження. 10 вересня 2018 року судом ухвалено рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

08.10.2018 року від позивача надійшла заява про уточнення позовної заяви (вхід. № 29725/18) (т.2 а.с.143-149), в якій позивачем було викладено прохальну частину позову в новій редакції, а саме позивач просить суд:

1) Встановити право позивача на перерахунок та отримання пенсії у зв`язку зі зміною розміру щомісячного виду грошового забезпечення премія у відповідності до Наказів МОУ з моменту вступу їх в силу а саме:

- № 576 від 05.11.2010 року з 01.11.2010 року премія в розмірі 55 % посадового окладу;

- № 50 від 28.01.2011 року з 01.01.2011 року премія в розмірі 55 % посадового окладу;

-№ 355 від 25.06.2011 року з 01.06.2011 року премія в розмірі 90 % посадового окладу;

- № 44 від 27.01.2016 року з 01.01.2016 року премія в розмірі 400 % посадового окладу;

2) Визнати протиправною та такою, що порушила права ОСОБА_1 , внаслідок чого позивачу було нанесено значний майновий збиток діяльність (бездіяльність) ГУПФУ в Одеській області, а саме:

- не виконання відносно позивача функції та обов`язку щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії згідно з законом, а саме не перерахування пенсії:

з 01.09.2008 р. враховуючи відповідні оклади за посадою у зв`язку з введенням в дію Наказів МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 року;

з 01.11.2010 р. враховуючи відповідний показник премія у зв`язку з введенням в дію Наказів МОУ № 576 від 05.11.2010 р., № 50 від 28.01.2011 р., № 355 від 25.06.2011 р., № 44 від 27.01.2016 р.

- перерахування пенсії з 27 серпня 2014 року по 30 листопада 2015р виходячи з розміру посадового окладу без інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством;

- не виконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2015 р. щодо здійснення призначених виплат за період з 27 серпня 2014 року по 9 липня 2015 р.

- нарахування пенсії на картковий рахунок з 9 липня 2015 р. по 30 листопада 2015р виходячи з розміру посадового окладу без інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством;

- затримки відповідної за законодавством доплати, як непрацюючому пенсіонеру з 01.01.2015 р. по 31.08. 2015р.

3) Визнати протиправною діяльність (бездіяльність) ГУПФУ в Одеській області щодо порушення Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію», а саме: навмисне приховування інформації:

- на якій підставі вже проводиться нарахування пенсії пенсіонерам категорії позивача, у відповідності до розмірів посадових окладів встановлених наказами МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 року;

- ігнорування прохання (вх. № 1719/02 від 31.03.2015 року) щодо звернення до голови правління Пенсійного фонду України з метою урегулювання незаконної ситуації щодо нарахування та виплати пенсій пенсіонерам звільненим з лав Збройних Сил України до 2008 р.

- відмова у вимозі усунення порушень прав позивача на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у разі наявності змін розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

4) Визнати, що перерахунок пенсії позивача у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, а саме:

- з 01.09.2008 р. враховуючи відповідні оклади за посадою у зв`язку з введенням в дію Наказів МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 р.;

- з 01.11.2010 р. враховуючи відповідний показник премія у зв`язку з введенням в дію Наказів МОУ № 576 від 05.11.2010 р. № 50 від 28.01.2011 р.№ 355 від 25.06.2011р., № 44 від 27.01.2016 року як особі, яка має право на такий перерахунок згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України.

5) Визнати збитками втрати, які позивач зробив та мусить зробити на судовий збір та банківські послуги для відновлення свого порушеного права;

6) Визнати збитками доходи, які позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби право позивача не було порушене та ГУПФУ в Одеській області своєчасно:

- не надання по суті відповіді на питання позивача за зверненнями коли та яким органом були доведені до ГУПФУ Накази МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 р. (вх. № 302/С-11 від 17.03.15, вх. №426/0-11 від 17.04.15);

- надання інформації, що не відповідає діючим наказам.

- навмисне зловживання правом на інформацію для посягання на права і свободи людини:

- відмови у перерахунку пенсії за зверненнями позивача № 89/С-11 від 30.01.2015р при наявності рішень судів щодо перерахунку та виплат пенсій іншим пенсіонерам МОУ у відповідності до Наказів МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 р.

- виконало відносно позивача функції та обов`язок щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії згідно з законом, а саме перерахування пенсії позивача:

з 01.09.2008 р. враховуючи відповідні оклади за посадою у зв`язку із введенням в дію наказів МОУ № 377 від 28.07.2008 р та № 814 від 27.11.2013 року;

з 01.11.2010 р. враховуючи відповідний показник премія у зв`язку з введенням в дію Наказів МОУ № 576 від 05.11.2010 р № 50 від 28 01.2011 р., № 355 від 25.06.2011 р., № 44 від 27.01.2016 р.

- виконало рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2015 р. щодо здійснення призначених виплат з 27 серпня 2014 р. по 9 липня 2015 р.;

- нарахувало позивачу пенсію на картковий рахунок з 9 липня 2015 р. по 30 листопада 2015р виходячи з розміру посадового окладу у складі інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством;

- виплатило відповідну за законодавством доплату, як непрацюючому пенсіонеру з 01.01.2015 р. по 31.08. 2015р.

7) Зобов`язати ГУПФУ в Одеській області відповідно до розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2008 р. по 27 серпня 2014 р. від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно перерахувало ОСОБА_1 пенсію із застосуванням Наказів МОУ: № 377 від 28.07.2008 р., № 814 від 27.11.2013 р.:

- відшкодувати майновий збиток нанесений позивачу за період з 01 вересня 2008 р. по 27 серпня 2014 р.

- відшкодувати позивачу інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсії за кожен календарний місяць, починаючи з 01.09.2008 р., помножити на коефіцієнти інфляції за всі наступні місяці, по момент фактичної виплати;

- сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць, починаючи з 01.09.2008 року, по момент фактичної виплати.

8) Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, враховуючи розміри премії встановлені наказами МОУ:

- № 576 від 05.11.2010 року з 01.11.2010 року премія в розмірі 55 % посадового окладу,

- № 50 від 28.01.2011 року з 01.01.2011 року премія в розмірі 55 % посадового окладу,

- № 355 від 25.06.2011 року з 01.06.2011 року премія в розмірі 90 % посадового окладу,

- № 44 від 27.01.2016 року з 01.01.2016 року премія в розмірі 400 % посадового окладу у складі інших виплат пенсійного грошового забезпечення.

9) Зобов`язати ГУПФУ в Одеській області від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно перерахувало пенсію із застосуванням Наказів МОУ: № 576 від 05.11.2010 р., № 50 від 28.01.2011 р., № 355 від 25.06.2011 р., № 44 від 27.01.2016 р. до показника премія у складі інших виплат пенсійного грошового забезпечення:

- відшкодувати майновий збиток нанесений позивачу за період з 01.11.2010 р по момент коли рішення суду по цій справі (№521/851/16-а, провадження № 2а/521/85/16) набуде законної сили;

- відшкодувати позивачу інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсії за кожен календарний місяць, починаючи з 01.11.2010 р, помножити на коефіцієнти інфляції за всі наступні місяці, по момент фактичної виплати;

- сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць, починаючи з 01.11.2010 р, по момент фактичної виплати.

10) Зобов`язати ГУПФУ в Одеській області від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно виконало рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2015 р. щодо здійснення призначених виплат за період з 27 серпня 2014 р. по 9 липня 2015 р.:

- відшкодувати позивачу інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсії за кожен календарний місяць, починаючи з 27 серпня 2014 р., помножити на коефіцієнти інфляції за всі наступні місяці, по момент фактичної виплати;

- сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць, починаючи з 27 серпня 2014 р., по момент фактичної виплати.

11) Зобов`язати ГУПФУ в Одеській області від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як його моє право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області нарахувало пенсію на картковий рахунок з 9 липня 2015 р. по 30 листопада 2015р виходячи з розміру посадового окладу у складі інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством:

- відшкодувати майновий збиток нанесений позивачу за період з 9 липня 2015 р. по 30 листопада 2015р.;

- відшкодувати позивачу інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсії за кожен календарний місяць, починаючи з 9 липня 2015 р., помножити на коефіцієнти інфляції за всі наступні місяці, по момент фактичної виплати;

- сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць, починаючи з 9 липня 2015 р., по момент фактичної виплати.

12) Зобов`язати ГУПФУ в Одеській області позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, від отриманого пенсійного забезпечення (відповідно до копії виписки по картковому рахунку пенсії ОСОБА_1 за період 01.01.2015 - 31.10.2015 р.) та того, яке б позивач мав отримати (відповідно до розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 за період січень 2015 - серпень 2015 № 762 від 17.12.15 р.), як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно здійснило доплату пенсії за період січень 2015 р. - серпень 2015 р.:

- відшкодувати інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, за кожен календарний місяць, починаючи з 01.01.2015 р., помножити на коефіцієнти інфляції за всі наступні місяці, по момент фактичної виплати;

- сплатити три проценти річних від простроченої суми, як непрацюючому пенсіонеру, з розрахунку за кожен календарний місяць, починаючи з 01.01.2015 р., по момент фактичної виплати.

13) Зобов`язати ГУПФУ в Одеській області відшкодувати позивачу збитки, які він зробив та мусить зробити для відновлення свого порушеного права у вигляді судового збору та банківські послуги за:

- позовну заява про проведення перерахунку пенсій та виплату різниці в пенсії за минулий час (справа №521/3148/15-а, провадження № 2а/521/126/15) у сумі 80 грн. 00 коп.;

- апеляційну скарга на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2015 року про проведення перерахунку пенсій та виплату різниці в пенсії за минулий час (справа №521/3148/15-а, провадження № 2а/521/126/15) у сумі 128 грн. 80 коп.;

- позовну заява про неправомірні дії посадових осіб Головного управління пенсійного Фонду України в Одеській області (справа №521/851/16) у сумі 558 грн. 20 коп.

- апеляційну скарга на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса від 21 березня 2017 року по справі №521/851/16-а, щодо відмови поновлення строку позовної давності у сумі 1616 грн. 00 коп.

14) визнати, що перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 р.:

- проведений з виплатою неповного розміру пенсії (попередня сума пенсії та 50% від підвищення пенсії у 2018р., 75 % від підвищення пенсії у 2019р.)

- проведений без врахування видів грошового забезпечення: робота з таємними виробами, носіями документів; надбавка за особливо важливі завдання,

- проведений зі зменшеними складовими грошового забезпечення, а саме ПРЕМІЯ 0%, замість 400%; основний розмір пенсії 70%, замість 77%,

є таким, що здійснений з порушенням прав позивача та положень Конституції України ст. 28, 52 та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ст. 43.

15) Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області:

- здійснювати перерахунок та виплату позивачу повного розміру пенсії з 01.01.2018 р.;

- при перерахунку та виплаті пенсії з 01.01.2018 р. враховувати усі складові грошового забезпечення встановлені Законом України «Про пенсійне забезпечення ...» з яких позивачу мала нараховуватися та виплачувалася пенсія по 31.12.2017 р., в тому числі: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, робота з таємними виробами, носіями документів, надбавка за особливо важливі завдання, премія 400 %, основний розмір пенсії 77%;

- зміну розміру складових грошового забезпечення при перерахунку та виплаті пенсії з 01.01.2018 р. здійснювати на не менші ніж ті з яких позивачу мала нараховуватися та виплачувалася пенсія по 31.12.2017 р. у відповідності до змін у діючих керівних документах, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років у відповідності до змін у діючих керівних документах, робота з таємними виробами, носіями документів - не менше ніж 10%, надбавка за особливо важливі завдання не менше ніж 50 %, премія не менше ніж 400 %, основний розмір пенсії не менше ніж 77%.

16) Визнати збитками доходи, які б позивач міг реально одержати за звичайних обставин, якби право позивача не було порушене та ГУПФУ в Одеській області своєчасно виконало позивача функції та обов`язок щодо здійснення перерахунку та виплату позивачу повного розміру пенсії з 01.01.2018 р без порушення положень Конституції України ст. 28, 52 та Закону України «Про пенсійне забезпечення ...» ст. 43., враховуючі усі розміри грошового забезпечення встановлені Законом України «Про пенсійне забезпечення ...». При цьому розміри показників не менші ніж встановлені керівними документами з яких позивачу нараховувалася пенсія по 31.12.2017 р. в тому числі показник Премія не менше ніж 400 %, встановлений наказом Міністра Оборони України № 44 від 27.01.2016 р.

17) Зобов`язати ГУПФУ в Одеській області від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, якби його право не було порушене та ГУПФУ в Одеській області своєчасно виконало відносно позивача функції та обов`язок щодо здійснення перерахунку та виплату мені повного розміру пенсії з 01.01.2018 р без порушення положень Конституції України ст. 28, 52 та Закону України «Про пенсійне забезпечення ...» ст. 43., враховуючі усі розміри грошового забезпечення встановлені Законом України «Про пенсійне забезпечення ...». При цьому розміри показників не менші ніж встановлені керівними документами з яких позивачу нараховувалася пенсія по 31.12.2017 р. в тому числі показник премія не менше ніж 400 %, встановлений наказом Міністра Оборони України № 44 від 27.01.2016 р;

- відшкодувати майновий збиток нанесений позивачу за період з 01.01.2018 р по момент коли рішення суду по цій справі (№521/851/16-а) набуде законної сили;

- відшкодувати інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсії, за кожен календарний місяць, починаючи з 01.01.2018 р., помножити на коефіцієнти інфляції за всі наступні місяці, по момент фактичної виплати;

- сплатити три проценти річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць, починаючи з 01.01.2018 р., по момент фактичної виплати.

18) Визнати моральною шкодою завданою позивачу внаслідок порушення його прав яка полягає у душевних стражданнях, зазнаних внаслідок: протиправної поведінки щодо позивача; відчуття ошуканості його шляхом не донарахування пенсії державою, якій служив; розуміння про знецінення своїх статків; відчуття зневаги та моральні приниження отримуючи відписки на звернення під час листування з ГУПФУ, відчуття ганьби, приниженої своєї гідності внаслідок штучного створення ситуації для відкриття судового процесу зі своєю державою

19) Стягнути з ГУПФУ в Одеській області компенсацію за нанесену позивачу моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

20) Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області, у разі отримання інформації про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних позивачу категорій військовослужбовців, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій:

- своєчасно реагувати на ці зміни та здійснювати запит до державних органів, які видають довідки про розмір грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців для перерахунку розміру пенсійного забезпечення позивача та здійснювати це забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- інформувати позивача щодо цих змін (у зв`язку з несвоєчасним виконанням ГУПФУ своїх обов`язків та відсутністю вільних джерел отримання цієї інформації для всіх).

21) При розгляді цього адміністративного позову про неправомірні дії посадових осіб Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області (справа №521/851/16- а, провадження № 2а/521/85/16), вирішити питання окремою постановою про притягнення до відповідальності осіб винних у протиправній бездіяльності щодо позивача та такій, що порушила громадянські та майнові права позивача в наслідок чого позивачу був нанесений значний майновий збиток, а саме:

- не перерахування пенсії позивача у зв`язку з введенням в дію Наказів Міністра оборони України: № 377 від 28.07.2008 р., № 814 від 27.11.2013 р., № 576 від 05.11.2010 р., № 50 від 28.01.2011 р.,№ 355 від 25.06.2011 р., №44 від 27.01.2016 р.

- перерахування пенсії з 27 серпня 2014 року виходячи з розміру посадового окладу без інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством;

- нарахування пенсії на картковий рахунок з 9 липня 2015 р. по 30 листопада 2015р виходячи з розміру посадового окладу без інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством;

- не виконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 р. щодо здійснення призначених виплат з 27 серпня 2014 року;

- затримки відповідної за законодавством доплати, як непрацюючому пенсіонеру з 01.01.2015 р. по 01.08. 2015р.

- перерахування пенсії позивача з 01 січня 2018 р. проведене:

без врахування видів грошового забезпечення: робота з таємними виробами, носіями документів; надбавка за особливо важливі завдання,

зі зменшеними показниками премія, основний розмір пенсії;

з виплатою неповного розміру пенсії (попередня сума пенсії та 50% від підвищення пенсії у 2018р., 75 % від підвищення пенсії у 2019р.

- навмисне приховування інформації:

на якій підставі вже проводиться нарахування пенсій пенсіонерам категорії позивача, у відповідності до розмірів посадових окладів встановлених Наказами МОУ: № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 р.

не надання по суті відповіді на питання позивача за зверненнями коли та яким органом були доведені до ГУПФУ Накази МОУ: № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 р. (вх. № 302/С-11 від 17.03.15, вх. № 426/С-11 від 17.04.15);

надання інформації, що не відповідає діючим наказам;

- навмисне зловживання правом на інформацію для посягання на права і свободи людини:

відмови у перерахунку пенсії за зверненнями позивача № 89/С-11 від 30.01.2015р при наявності рішень судів щодо перерахунку та виплат пенсій іншим пенсіонерам МОУ у відповідності до Наказів МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 р.

ігнорування прохання (вх. № 1719/02 від 31.03.15) щодо звернення до голови правління Пенсійного фонду України з метою урегулювання незаконної ситуації щодо нарахування та виплати пенсій пенсіонерам звільненим з лав Збройних Сил України до 2008 р.;

відмова у вимозі усунення порушень прав позивача на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у разі наявності змін розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

22) Допустити негайне виконання постанови в цілому.

У підготовчому судовому засіданні 30.10.2018 року прийнято до розгляду змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат.

Окрім того, у підготовчому судовому засіданні судом продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив службу у Збройних Силах України, звільнений з посади 31 листопада 2007 року, в даний час є військовим пенсіонером та з 1 грудня 2007 року одержую державну пенсію, призначену Головним Управлінням пенсійного фонду України в Одеській області відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У позовній заяві зазначено, що позивачу стало відомо, що з 2008 р. Пенсійним фондом України проводиться нарахування пенсій пенсіонерам звільненим з лав Збройних Сил України до 2008 року, у відповідності до розмірів посадових окладів встановлених Наказом Міністра оборони України «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України»: №377 від 28.07.2008 р. (втратив чинності Наказ МОУ № 304 від 26.07.2004 р.) № 814 від 27.11.2013 р. (втратив чинності Наказ МОУ № 377 від 28.07.2008 р.), а ОСОБА_1 нараховуються у відповідності до Наказу МОУ № 304 від 26.07.2004 р., який втратив чинність.

Позивач вказує, що 30.01.2015 року він звернувся до Начальника ГУПФУ в Одеській області з проханням (вх. № 89/С-11 від 30.01.2015) про перерахунок раніше призначеної пенсії, однак, 12.02.2015 року листом ГУПФУ у перерахунку пенсії йому було відмовлено за відсутністю, на думку позивача, на це підстав. Повторні звернення, зазначає позивач, результатів не дали. Позивач вказує, що весь час періоду листування з ГУПФУ, отримуючи ввічливі відписки на звернення, відчував зневагу та моральні приниження. На думку позивача, ключові питання ігнорувалися, або давалася не логічна відповідь, законні прохання не виконувалися, або давалася порада звертатися з цього приводу до суду, що є порушенням Закону України «Про звернення громадян».

Посилаючи на обставини щодо прийняття Одеським апеляційним адміністративним судом рішення по справі №521/3148/15-а, позивач зазначає, що на виконання вказаного рішення його пенсію було нарахована на картковий рахунок лише у грудні 2015р., а виплати, призначені судом, з 27 серпня 2014 року ГУПФУ на картковий рахунок не нарахувало досі.

Крім того, зазначає позивач, з 01.01.2015 р. він є непрацюючим пенсіонером, про що повідомив ГУПФУ заявою у січні 2015 р., однак, відповідну за законодавством доплату отримав тільки у вересні 2015 р.

Враховуючи вищенаведені факти, позивач вважає, що дії (бездіяльність) посадових осіб ГУПФУ в Одеській області такими, що порушили його громадянські та майнові права, в наслідок чого йому було нанесено майновий збиток. Тобто, вказує позивач, йому не були нараховані значні кошти, він не отримав своєчасно доходи, які б мав отримати.

02.10.2018 року (вхід. № 28114/18) від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та відзив на заяву про уточнення позовних вимог, у яких відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на те, що позивач не звертався до Головного управління із питаннями порушеними в заяві про уточнення позовних вимог від 08.10.2018 в пунктах 14-21. Так, з посиланням на положення ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 року, відповідач зазначає, що на підставі списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, Одеським обласним військовим комісаріатом Головному управлінню передана довідка від 27.03.2018 про розмір грошового забезпечення для перерахунку позивачу пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб за нормами, чинними на 01.03.2018 року. На виконання вищезазначеної Постанови М 103, відповідачем 29.03.2018 року проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою ст. викладач. ОДІСВ з урахуванням посадового окладу в сумі 7750,00 грн., окладу за військовим званням в сумі 1410,00 грн. та надбавки за вислугу років в сумі 4580,00 грн.

У відзиві відповідач зазначає, що Постановою № 103 та Порядком № 45 визначено чіткий перелік видів грошового забезпечення, які повинні бути враховані під час проведення перерахунку, та яким не передбачено надбавки за роботу з таємними виробами. документами. надбавки за виконання особливо важливих завдань. та премії .

Щодо здійснення виплати пенсії з урахуванням 100 % підвищення, як це просить позивач в заяві про уточнення позовних вимог, відповідач, звертає увагу суду, що відповідно до п.2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно, до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Також, у відзиві вказано, що до 01.01.2018 позивач отримував пенсію виходячи з розміру грошового забезпечення, яке він отримував особисто на момент звільнення з військової служби. Тому і відсотковий розмір грошового забезпечення був застосований відповідно до законодавства, що діяло на момент призначення пенсії. Однак, у 2018 році позивачу проведено перерахунок пенсії уже на підставі видів грошового забезпечення діючих військовослужбовців, тому і застосуванню підлягає законодавство, що діє на момент виникнення права на такий перерахунок - станом на 01.01.2018 року. Отже, зниження пенсії не відбулося, навпаки пенсія була збільшена після проведення перерахунку Головним управлінням.

Таким чином, зазначає відповідач, право на перерахунок реалізовано відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок. Перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб № 103 від 21.02.2018 було проведено з урахуванням основного розміру грошового забезпечення позивача у розмірі 70%, оскільки 01.04.2014 року набрав чинності Закон України від 27.03.2014 року №1166-VII Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В той же час, при розгляді справи Малиновським районним судом м. Одеси, відповідачем були подані заперечення на адміністративний позов (т.1 а.с.63-66), в яких відповідач зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими, зокрема, зважаючи на те, що відповідачем були надані відповіді на всі заяви ОСОБА_1 , подані в порядку Закону України «Про звернення громадян».

У судове засідання 08.11.2018 року учасники справи не прибули, позивача надав 08.11.2018 року заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження (вхід. № 33718/18). 08.11.2018 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження (вхід.№33720/18).

Враховуючи наведене, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 31.05.2019 року судом закрито провадження по справі в частині позовних вимог про визнання протиправною та такою, що порушила права ОСОБА_1 , внаслідок чого позивачу було нанесено значний майновий збиток діяльність (бездіяльність) ГУПФУ в Одеській області, а саме:

- не виконання відносно позивача функції та обов`язку щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії згідно з законом, а саме не перерахування пенсії:

з 01.09.2008 р. враховуючи відповідні оклади за посадою у зв`язку з введенням в дію Наказів МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 року;

з 01.11.2010 р. враховуючи відповідний показник премія у зв`язку з введенням в дію Наказів МОУ № 576 від 05.11.2010 р., № 50 від 28.01.2011 р., № 355 від 25.06.2011 р., № 44 від 27.01.2016 р.

- перерахування пенсії з 27 серпня 2014 року по 30 листопада 2015р виходячи з розміру посадового окладу без інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством;

- не виконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2015 р. щодо здійснення призначених виплат за період з 27 серпня 2014 року по 9 липня 2015 р.

- нарахування пенсії на картковий рахунок з 9 липня 2015 р. по 30 листопада 2015р виходячи з розміру посадового окладу без інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством;

- затримки відповідної за законодавством доплати, як непрацюючому пенсіонеру з 01.01.2015 р. по 31.08. 2015р.,

про визнання, що перерахунок пенсії позивача у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, а саме:

- з 01.09.2008 р. враховуючи відповідні оклади за посадою у зв`язку з введенням в дію Наказів МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 р.;

- з 01.11.2010 р. враховуючи відповідний показник премія у зв`язку з введенням в дію Наказів МОУ № 576 від 05.11.2010 р. № 50 від 28.01.2011 р.№ 355 від 25.06.2011р., № 44 від 27.01.2016 року

як особі, яка має право на такий перерахунок згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України,

зобов`язання ГУПФУ в Одеській області відшкодувати позивачу збитки, які він зробив та мусить зробити для відновлення свого порушеного права у вигляді судового збору та банківські послуги за:

- позовну заява про проведення перерахунку пенсій та виплату різниці в пенсії за минулий час (справа №521/3148/15-а, провадження № 2а/521/126/15) у сумі 80 грн. 00 коп.;

- апеляційну скарга на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2015 року про проведення перерахунку пенсій та виплату різниці в пенсії за минулий час (справа №521/3148/15-а, провадження № 2а/521/126/15) у сумі 128 грн. 80 коп.;

- позовну заява про неправомірні дії посадових осіб Головного управління пенсійного Фонду України в Одеській області (справа №521/851/16) у сумі 558 грн. 20 коп.

- апеляційну скарга на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса від 21 березня 2017 року по справі №521/851/16-а, щодо відмови поновлення строку позовної давності у сумі 1616 грн. 00 коп.

визнання збитками втрати, які позивач зробив та мусить зробити на судовий збір та банківські послуги для відновлення свого порушеного права;

визнання збитками доходи, які позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби право позивача не було порушене та ГУПФУ в Одеській області своєчасно.

- не надання по суті відповіді на питання позивача за зверненнями коли та яким органом були доведені до ГУПФУ Накази МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 р. (вх. № 302/С-11 від 17.03.15, вх. №426/0-11 від 17.04.15);

- надання інформації, що не відповідає діючим наказам.

- навмисне зловживання правом на інформацію для посягання на права і свободи людини:

- відмови у перерахунку пенсії за зверненнями позивача № 89/С-11 від 30.01.2015р при наявності рішень судів щодо перерахунку та виплат пенсій іншим пенсіонерам МОУ у відповідності до Наказів МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 р.

- виконало відносно позивача функції та обов`язок щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії згідно з законом, а саме перерахування пенсії позивача:

з 01.09.2008 р. враховуючи відповідні оклади за посадою у зв`язку із введенням в дію наказів МОУ № 377 від 28.07.2008 р та № 814 від 27.11.2013 року;

з 01.11.2010 р. враховуючи відповідний показник премія у зв`язку з введенням в дію Наказів МОУ № 576 від 05.11.2010 р № 50 від 28 01.2011 р., № 355 від 25.06.2011 р., № 44 від 27.01.2016 р.;

- виконало рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2015 р. щодо здійснення призначених виплат з 27 серпня 2014 р. по 9 липня 2015 р.;

- нарахувало позивачу пенсію на картковий рахунок з 9 липня 2015 р. по 30 листопада 2015р виходячи з розміру посадового окладу у складі інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством;

- виплатило відповідну за законодавством доплату, як непрацюючому пенсіонеру з 01.01.2015 р. по 31.08. 2015р.;

визнання збитками доходи, які б позивач міг реально одержати за звичайних обставин, якби право позивача не було порушене та ГУПФУ в Одеській області своєчасно виконало позивача функції та обов`язок щодо здійснення перерахунку та виплату позивачу повного розміру пенсії з 01.01.2018 р без порушення положень Конституції України ст. 28, 52 та Закону України «Про пенсійне забезпечення ...» ст. 43., враховуючі усі розміри грошового забезпечення встановлені Законом України «Про пенсійне забезпечення ...». При цьому розміри показників не менші ніж встановлені керівними документами з яких позивачу нараховувалася пенсія по 31.12.2017 р. в тому числі показник Премія не менше ніж 400 %, встановлений наказом Міністра Оборони України № 44 від 27.01.2016 р.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у званні підполковника на посаді старшого викладача кафедри тактики загальновійськового факультету Одеського інституту сухопутних військ та на підставі наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України №520 від 24.11.2007 року та наказу Начальника інституту Сухопутних військ (по стройовій частині) від 30.11.2007 року №263 з 30.11.2017 року згідно з п. «г» ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб звільнений у запас (т.1 а.с.6, 23, т.2 а.с.26-27).

Як встановлено судом з матеріалів справи, з 01.12.2007 року ОСОБА_1 на підставі його заяви згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб призначено довічно пенсію за вислугу років (складає 29 років) у розмірі 77 процентів грошового забезпечення (т.2 а.с.17,25).

Наказом Міністерства оборони України №814 від 27 листопада 2013 року «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» були встановлені нові посадові оклади, виходячи з розміру яких обчислюються пенсії.

30.01.2015р. ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Одеській області із заявою, яка зареєстрована за вх. №89/С-11 про перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку із збільшенням наказом Міністра оборони України №377 від 28.07.2008р. «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (т.1 а.с.8).

Листом від 12.02.2015р. №89/С-11 ГУПФУ в Одеській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для перерахунку його пенсії. При цьому, відповідач зазначив, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008р. «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», перерахунок раніше призначених пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, тоді як Урядом рішення щодо зміни розміру посадових окладів офіцерського складу Збройних Сил України не приймалося.

Судом встановлено, що правомірність вказаної відмови, була предметом розгляду у справі №521/3148/15-а.

Так, постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 16.03.2015 року по справі №521/3148/15-а позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про проведення перерахунку пенсій та виплату різниці в пенсії за минулий час - задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , згідно з наказом Міністерства оборони України №814 від 27 листопада 2013 року «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» у відповідності до посади «Старший викладач» 2-ої група - військові навчальні заклади Збройних Сил України ІІІ-ІV рівнів акредитації (у тому числі військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації), виходячи з розміру посадового окладу 1460 гривень та відмовлено в задоволенні інших вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - відмовити.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015 року по справі №521/3148/15-а (т.1 а.с.46-48, 192-195) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, позовні вимоги ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії за період з 01 вересня 2008 року по 26 серпня 2014 року залишити без розгляду і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням наказу Міністра оборони України від 27 листопада 2013 року №814 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» у відповідності до посади «Старший викладач» 2-ої групи - військові навчальні заклади Збройних Сил України ІІІ-ІV рівнів акредитації, виходячи з розміру посадового окладу 1460 гривень, з урахуванням здійснених виплат, з 27 серпня 2014 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 року по справі №521/3148/15-а роз`яснено постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року, а саме: при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 27 серпня 2014 року мають враховуватись посадовий оклад, встановлений наказом Міністра оборони України від 27 листопада 2013 року №814, у складі інших виплат пенсійного грошового забезпечення (т.1 а.с.123, 189).

Судом встановлено, що в липні 2015 року на виконання рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2015 року (т.2 а.с.21).

09 листопада 205 року Головним управлінням Пенсійного фонду України на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2015 року (т.2 а.с.22).

Як вбачається з матеріалів справи, при вказаних перерахунках, відповідач виходив з того, що розмір пенсії позивача складає 77% грошового забезпечення.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині вимог про встановлення права позивача на перерахунок та отримання пенсії у зв`язку зі зміною розміру щомісячного виду грошового забезпечення премія у відповідності до Наказів МОУ з моменту вступу їх в силу а саме:

- № 576 від 05.11.2010 року з 01.11.2010 року премія в розмірі 55 % посадового окладу;

- № 50 від 28.01.2011 року з 01.01.2011 року премія в розмірі 55 % посадового окладу;

-№ 355 від 25.06.2011 року з 01.06.2011 року премія в розмірі 90 % посадового окладу;

- № 44 від 27.01.2016 року з 01.01.2016 року премія в розмірі 400 % посадового окладу,

суд виходить з наступного.

Так, позивач у якості підстави для задоволення вказаної вимоги вказує відповіді начальника Військової академії м.Одеси про призначення премій військовослужбовцям №6/23/214 від 28.03.2016 року та №6/23/295 від 26.04.2016 року та положення ст.43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Судом встановлено, що листом №6/23/214 від 28.03.2016 року (т.1 а.с.52) Військова академія м.Одеси Міністерства оборони України за результатами розгляду заяви позивача від 15.03.2016 року проінформувала останнього, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та наказу Міністра оборони України від 27 листопада 2013 № 814 Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України розмір посадового окладу військовослужбовців із числа науково-педагогічних працівників військових навчальних закладів Збройних Сил України ІІІ-ІV рівнів акредитації, які обіймають посади старших викладачів становить 1380 - 1460 грн.

Також, у листі вказано, що на даний час, згідно вимог наказу Міністерства оборони України від 27.01.2016 року №44 Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році (зі змінами) розмір щомісячної премії військовослужбовців на посадах офіцерського складу військових навчальних закладів Збройних Сил України становить 350% -400% від посадового окладу.

В той же час, у листі №6/23/214 від 28.03.2016 року зазначено, що розмір щомісячної премії встановлюється кожному військовослужбовцю індивідуально в залежності від розміру встановленого посадового окладу та за результатами службової діяльності у відповідному місяці. Крім того, максимальний розмір премії для відповідних категорій військовослужбовців встановлюється рішенням Міністра оборони України з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України на відповідний рік.

Судом встановлено, що листом №6/23/295 від 16.04.2016 року (т.1 а.с.95) Військова академія м.Одеси Міністерства оборони України за результатами розгляду заяви позивача від 08.04.2016 року проінформувала останнього, що Наказом Міністра оборони України від 28 липня 2008 № 377 Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України (наказ втратив чинність) та наказом Міністерства оборони України від 27 листопада 2013 № 814 Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ

Збройних Сил України затверджені Схеми розмірів посадових окладів за основними типовими посадами військовослужбовців із числа керівного та наукового складу військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України. Зазначені накази Міністерства оборони України розміри премій військовослужбовців не визначають.

У листі зазначено, що розмір посадового окладу військовослужбовців із числа науково-педагогічних працівників військових навчальних закладів Збройних Сил України ІІІ-ІУ рівнів акредитації, які обіймають посади старших викладачів зазначений позивачу у листах від 11.03.2016 року №6/23/188 та від 28.03.2016 року №6/23/214.

Також, у листі наведено розміри премій встановлений відповідно до наказу Міністра оборони України від 05 листопада 2010 року № 576, наказу Міністра оборони України від 28 січня 2011 року № 50, наказу Міністра оборони України від 25 червня 2011 року № 355.

В той же, час у листі №6/23/295 від 16.04.2016 року зазначено, що розмір щомісячної премії встановлюється кожному військовослужбовцю індивідуально в залежності від розміру встановленого посадового окладу та за результатами службової діяльності у відповідному місяці. Крім того, максимальний розмір премії для відповідних категорій військовослужбовців встановлюється рішенням Міністра оборони України з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України на відповідний рік.

Таким чином, вказаними листами №6/23/214 від 28.03.2016 року та №6/23/295 від 26.04.2016 року позивачу повідомлено про максимальні розміри премій у відповідні періоди та зазначено про те, що їх виплата здійснюється кожному військовослужбовцю індивідуально в залежності від розміру встановленого посадового окладу та за результатами службової діяльності у відповідному місяці.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, виходячи з наведених вимог Закону, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (набрала чинності 01.01.2008р.) надано право керівникам державних органів, зокрема, Міністру оборони України, у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

На виконання зазначеної постанови наказами Міністра оборони України від 5 листопада 2010 року №576 «Про внесення змін до наказу Міністра оборони України від 22 липня 2010 року № 380», від 28 січня 2011 року №50 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2011 рік» зі змінами, внесеними наказом Міністра оборони України від 25 червня 2011 року №355, від 27 січня 2016 року №44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» встановлено розміри премій військовослужбовцям у межах видатків, передбачених для їх грошового забезпечення у 2010- 2016 роках.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що премія є складовою грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Така премія, яку встановлено, зокрема, наказами N 576, 355 носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки. Отже, встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону N 2262-XII.

Аналогічний висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2014 року (N 21-248а14) (Постанова N 21-248а14) та у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2014 (21-569а14).

Так, премії, які встановлено зазначеними наказами, носять індивідуальний характер і залежать від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки.

А відтак, суд дійшов висновку, що вказані накази Міністерства оборони України не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині вимог про встановлення права позивача на перерахунок та отримання пенсії у зв`язку зі зміною розміру щомісячного виду грошового забезпечення премія у відповідності до Наказів МОУ з моменту вступу їх в силу а саме: № 576 від 05.11.2010 року з 01.11.2010 року премія в розмірі 55 % посадового окладу; № 50 від 28.01.2011 року з 01.01.2011 року премія в розмірі 55 % посадового окладу; № 355 від 25.06.2011 року з 01.06.2011 року премія в розмірі 90 % посадового окладу; № 44 від 27.01.2016 року з 01.01.2016 року премія в розмірі 400 % посадового окладу.

Зважаючи на вищевказані висновки суду, суд вважає, що похідні вимоги позивача про зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, враховуючи розміри премії встановлені наказами МОУ: № 576 від 05.11.2010 року з 01.11.2010 року премія в розмірі 55 % посадового окладу, № 50 від 28.01.2011 року з 01.01.2011 року премія в розмірі 55 % посадового окладу, № 355 від 25.06.2011 року з 01.06.2011 року премія в розмірі 90 % посадового окладу, № 44 від 27.01.2016 року з 01.01.2016 року премія в розмірі 400 % посадового окладу у складі інших виплат пенсійного грошового забезпечення та про зобов`язання ГУПФУ в Одеській області від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно перерахувало пенсію із застосуванням Наказів МОУ: № 576 від 05.11.2010 р., № 50 від 28.01.2011 р., № 355 від 25.06.2011 р., № 44 від 27.01.2016 р. до показника премія у складі інших виплат пенсійного грошового забезпечення: відшкодувати майновий збиток нанесений позивачу за період з 01.11.2010 р по момент коли рішення суду по цій справі (№521/851/16-а, провадження № 2а/521/85/16) набуде законної сили; відшкодувати позивачу інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсії за кожен календарний місяць, починаючи з 01.11.2010 р, помножити на коефіцієнти інфляції за всі наступні місяці, по момент фактичної виплати; сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць, починаючи з 01.11.2010 р, по момент фактичної виплати, також не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині вимог про визнання протиправною діяльність (бездіяльність) ГУПФУ в Одеській області щодо порушення Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію», а саме: навмисне приховування інформації:

- на якій підставі вже проводиться нарахування пенсії пенсіонерам категорії позивача, у відповідності до розмірів посадових окладів встановлених наказами МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 року;

- ігнорування прохання (вх. № 1719/02 від 31.03.2015 року) щодо звернення до голови правління Пенсійного фонду України з метою урегулювання незаконної ситуації щодо нарахування та виплати пенсій пенсіонерам звільненим з лав Збройних Сил України до 2008 р.;

- відмова у вимозі усунення порушень прав позивача на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у разі наявності змін розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців,

суд виходить з наступного.

Так, підставою звернення до суду з вказаною позовною вимогою позивач зазначає вимоги Конституції України

Так, судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо його пенсії, зокрема, із:

- заявою від 30.01.2015 року, яка зареєстрована за вх. №89/С-11 (т.1 а.с.8, 25);

- заявою від 16.02.2015 року, яка зареєстрована за вх. №168/С-11 (т.1 а.с.9, 26, т.2 а.с.49);

- заявою від 20.02.2015 року, яка зареєстрована за вх. №193/С-11 (т.1 а.с.9-зворот, 26-зварот);

- заявою від 05.03.2015 року, яка зареєстрована за вх. №254/С-11 (т.1 а.с.10, 27);

- заявою від 17.03.2015 року, яка зареєстрована за вх. №302/С-11 (т.1 а.с.11, 28, т.2 а.с.48-зворот);

- проханням від 31.03.2015 року, яке зареєстровано за вх. №1719/02 (т.1 а.с.11-зворот, 28-зворот);

- заявою від 18.04.2015 року, яка зареєстрована за вх. №420/С-11 (т.1 а.с.12, 29);

- заявою від 17.04.2015 року, яка зареєстрована за вх. №426/С-11 (т.1 а.с.12-зворот, 29-зворот, т.2 а.с.47-зворот).

Так, у заяві від 30.01.2015 року, яка зареєстрована за вх. №89/С-11 позивач просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку із збільшенням наказом Міністра оборони України №377 від 28.07.2008р. «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (т.1 а.с.8).

Листом від 12.02.2015р. №89/С-11 ГУПФУ в Одеській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для перерахунку його пенсії. При цьому, відповідач зазначив, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008р. «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», перерахунок раніше призначених пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, тоді як Урядом рішення щодо зміни розміру посадових окладів офіцерського складу Збройних Сил України не приймалося.

У заяві від 16.02.2015 року, яка зареєстрована за вх. №168/С-11 позивач просив повідомити його на якій підставі вже проводиться нарахування пенсії іншим пенсіонерам категорії звільнених з лав Збройних Сил України до 2008 року, у відповідності до розмірів посадових окладів, встановлений Наказом Міністра оборони України №377 від 28.07.2008 року.

У заяві від 20.02.2015 року, яка зареєстрована за вх. №193/С-11 позивач просив повідомити його про причини ігнорування рішень судових інстанцій та неоднакове для всіх застосування нормативно-правових актів, а також про вжиті заходи Пенсійним фондом щодо підтримки прав пенсіонерів, які отримують пенсії нижче ніж пенсіонери такої ж категорії і ще не знають, що вони «ошукані», бо не відслідковують зміни керівних документів.

У відповідь на вказану заяву Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області листом від 02.03.2015 року 168/С-11, 193/С-11 зазначило, що оскільки Урядом рішення щодо зміни розмірів посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних сил України після 01.01.2008 року не приймалось, для перерахунку пенсій у зв`язку із виданням наказу Міністра Оборони України від 27.08.2008 року №377, на яких посилався позивач у зверненні, підстав немає і такий перерахунок органами Пенсійного фонду України не здійснювався (т.1 а.с.13-зворот, 30-зворот, 69, т.2 а.с.49).

У заяві від 05.03.2015 року, яка зареєстрована за вх. №254/С-11 позивач просив надати вмотивовану відповідь на наступні запитання: 1. Надати розпорядження про перерахунок пенсії позивача, у відповідності до Наказу №377 від 28.07.2008 року; 2. У разі відмови, повідомити на якій підставі вже проводиться нарахування пенсій у відповідності до цього наказу; 3. На якій підставі вже проводиться нарахування пенсії пенсіонерам категорії позивача у відповідності до Наказу МОУ №377; 4. Чому Пенсійний фонд не реагує на рішення судових інстанцій та не однаково для всіх застосовує нормативно-правові документи; 5. Які заходи вживаються Пенсійним фондом щодо підтримки прав пенсіонерів, які отримуються пенсії нижче ніж пенсіонери такої ж категорії і ще не знають, що вони «ошукані», бо не відслідковують зміни керівних документів

У відповідь на вказаний лист Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області листом від 11.03.2015 року №254/С-11 (т.1 а.с.14, 31) повідомило позивача, що детальні роз`яснення з питань пенсійного забезпечення Головним управлінням були надані позивачу листами від 12.02.2015 року №89/С-11, від 02.03.2015 року №168/С-11 та від 02.03.2015 року №193/С-11.

У заяві від 17.03.2015 року, яка зареєстрована за вх. №302/С-11 позивач просив повідомити:

1) Чи був доведений до Головного управління пенсійного фонду Наказ Міністра оборони України № 377 від 28.07.2008 року «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України». Якщо був, то яким органом, і чи не є це підставою для перерахунку пенсії у зв`язку з дією цього наказу та втратою чинності Наказу МОУ від 26 липня 2004 року № 304. 2) Чи складалися Головним управлінням пенсійного фонду списки та подавалися органам, які уповноважені видавати довідки про розмір грошового забезпечення. 3) Який орган, стосовно позивача, уповноважений видати довідку про розмір грошового забезпечення у зв`язку з дією Наказу МОУ № 377 від 28.07.2008 року.

У відповідь на вказаний лист Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області листом від 30.03.2015 року №302/С-11 повідомило позивача, що наказ МОУ від 26 липня 2004 року № 304 до відповідача не надходив, що списки, зазначені позивачем, не надавались до Одеського обласного військового комісаріату, який наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 року №530 визначений уповноваженим органом (т.1 а.с.14-зворот,31-зворот, 72, т.2 а.с.48).

У проханні від 31.03.2015 року, яке зареєстровано за вх. №1719/02 позивач просив Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області проінформувати Пенсійний фонд України щодо обставин, визначених ОСОБА_1 у його проханні та здійснити до Пенсійного фонду України запит щодо визначених позивачем питань (т.2 а.с.11-зворот, 28-зворот, 46-зворот).

У заяві від 18.04.2015 року, яка зареєстрована за вх. №420/С-11, позивач просив перевірити та підтвердити чи спростувати достовірність цифр у його розрахунку недоплати різниці в пенсії за минулий час (вх. номер відповідача 363/05 від 05.03.2015 року) та у разі спростування достовірності надати свій.

У заяві від 17.04.2015 року, яка зареєстрована за вх. №426/С-11, в якій просив повідомити дату та особу, якою було доведено до Головного управління Пенсійного фонду України Наказ Міністра оборони України №377 від 28.07.2008 року та №814 від 27.11.2011 року.

У відповідь на вказані заяви Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області листом від 27.04.2015 року №420/С-11,426/С-11 (т.1 а.с.15-зворот, 32-зворот, 74, т.2 а.с.47) повідомило позивача про відсутність підстав для виконання постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 16.03.2015 року, оскільки вона не набрала законної сили. Також, у листі вказано, що перерахунок раніше призначених пенсій в підсистемі «Призначення та виплати пенсії деяким категоріям громадян (ПВП ДКТ)» виконуються в індивідуальник порядку, встановленому у рішенні суду, в якому вказується період перерахунку та його складові, у зв`язку із чим, відповідачем зазначено про неможливість зробити попередній перерахунок та порівняти його.

Також, у листі вказано, що питання порушене у зверненні від 17.04.2015 року №426/С-11 Головним управлінням було детально та вичерпно роз`яснено листом від 07.04.2015 року №3966/05, копія якого надана до суду (т.2 а.с.46)

Також, до суду надано лист Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області від 02.04.2015 року 361/С-11 (т.1 а.с.70, т.2 а.с.41), який складено у відповідь на заяву позивача про проведення індексації призначеної позивачу пенсії, в якому зазначено, що Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, установлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.

У листі вказано, що згідно із заявою від 15.01.2015 року позивачу у січні 2015 року встановлено ознаку індексації пенсії, а базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації визначено січень 2015 року. На теперішній час величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, а величина його приросту для визначення суми індексації становить 1,00. Тому пенсія індексації не підлягає.

Також, у листі вказано, що у разі виникнення права на індексацію пенсія буде проіндексована в автоматичному режимі.

Окрім того, до суду надано лист Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області від 05.02.2016 року 104/С-11 (т.1 а.с.70, т.2 а.с.45), який складено у відповідь на звернення позивача щодо пенсійного забезпечення, в якому повідомлено, що рішення судів щодо пенсійного забезпечення, що виконуються органами Пенсійного Фонду України, містять зобов`язання здійснити перерахунки пенсійних виплат, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Фінансування пенсійних виплат за цим законом здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Згідно з п. 29 ч. 11 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних Призначень є порушенням бюджетного законодавства.

У листі зазначено, що оскільки Пенсійному фонду не передбачено бюджетні призначення на виплату донарахованих сум за рішеннями суду, доплата по перерахунку за період з 27.08.2014 по 30.11.2015, яка становить 7041,44 грн. та перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Також вказаним листом повідомлено, що відповідно до підпункту п`ятого частини 4 Положення про Головні управління Пенсійною фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України «д 22.12.2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Враховуючи викладене, у листі від 05.02.2016 року 104/С-11 вказано, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не зобов`язано на підставі заяви позивача звертатись із запитом Одеського обласного військового комісаріату про надання останнім довідки про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії, оскільки на органи Пенсійного фонду України покладені лише функції призначення (перерахунку) та виплати пенсі за наявності законних підстав.

Так, позивач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області допущено протиправну діяльність (бездіяльність) ГУПФУ в Одеській області щодо порушення Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію», а саме: навмисне приховування інформації, що як вбачається із визначених ОСОБА_1 підстав звернення з вказаною вимогою, є порушенням Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію».

Суд зазначає, що відповідно до ст.2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Статтею 3 Закону України «Про інформацію» визначено, що основними напрямами державної інформаційної політики, є: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб`єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів; забезпечення інформаційної безпеки України; сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про інформацію» суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень. Об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Згідно з ст.5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про інформацію» право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про інформацію» визначається поняття інформації про фізичну особу (персональних даних) - як відомостей чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закону України "Про звернення громадян".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Даною статтею також надано тлумачення зазначених термінів. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

В той де час, вимогами вказаного закону не передбачено такий вид звернення як «Прохання». Згідно з ч. 6 ст. 5 Закону України "Про звернення громадян", письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку. Згідно з ст.8 Закону України "Про звернення громадян" письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Судом встановлено, що усі заяви позивача, які надані ОСОБА_1 до суду, а саме: від 30.01.2015 року, яка зареєстрована за вх. №89/С-11,від 16.02.2015 року, яка зареєстрована за вх. №168/С-11, від 20.02.2015 року, яка зареєстрована за вх. №193/С-11, від 05.03.2015 року, яка зареєстрована за вх. №254/С-11, від 17.03.2015 року, яка зареєстрована за вх. №302/С-11, від 18.04.2015 року, яка зареєстрована за вх. №420/С-11, від 17.04.2015 року, яка зареєстрована за вх. №426/С-11 Головним управлінням Пенсійного фонду України розглянуто у визначений статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" строк та на них надано вичерпні відповіді, в тому числі і щодо їх не розгляду у відповідності до ст.8 Закону України "Про звернення громадян".

При цьому, суд зауважує, що жодною статтею з наведених вище законів України не передбачено обов`язок суб`єктів владних повноважень надавати особам, які до них звертаються відповіді саме того змісту, якої зазначені особи прагнуть отримати.

В той же час, щодо прохання позивача за вх. № 1719/02 від 31.03.2015 року щодо звернення до голови правління Пенсійного фонду України з метою урегулювання незаконної ситуації щодо нарахування та виплати пенсій пенсіонерам звільненим з лав Збройних Сил України до 2008 р., суд зазначає, що вказаний документ не є зверненням громадян в розумінні Закону України "Про звернення громадян".

Зважаючи на вищевикладені висновки суду, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправною діяльність (бездіяльність) ГУПФУ в Одеській області щодо порушення Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію», а саме: навмисне приховування інформації: на якій підставі вже проводиться нарахування пенсії пенсіонерам категорії позивача, у відповідності до розмірів посадових окладів встановлених наказами МОУ № 377 від 28.07.2008 р. та № 814 від 27.11.2013 року; ігнорування прохання (вх. № 1719/02 від 31.03.2015 року) щодо звернення до голови правління Пенсійного фонду України з метою урегулювання незаконної ситуації щодо нарахування та виплати пенсій пенсіонерам звільненим з лав Збройних Сил України до 2008 р.; відмова у вимозі усунення порушень прав позивача на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у разі наявності змін розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині вимог про визнання перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року проведеним з виплатою неповного розміру пенсії (попередня сума пенсії та 50% від підвищення пенсії у 2018 року, 75 % від підвищення пенсії у 2019 року), без врахування видів грошового забезпечення: робота з таємними виробами, носіями документів; надбавка за особливо важливі завдання, зі зменшеними складовими грошового забезпечення, а саме премія 0%, замість 400%; основний розмір пенсії 70%, замість 77%, таким, що здійснений з порушенням прав позивача та положень Конституції України ст. 28, 52 та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ст. 43, суд виходить з наступного.

Як вже встановлено судом, з 01.11.2007 року ОСОБА_1 на підставі його заяви згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб призначено довічно пенсію за вислугу років (складає 29 років) у розмірі 77 процентів грошового забезпечення (т.2 а.с.17,25).

В матеріалах пенсійної справи наявна довідка від 27.03.2018 року № ЮО109977 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, яка видана Одеським обласним військовим комісаріатом ОСОБА_1 про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, за нормами, чинними на 01.03.2018 року, за посадою викладач ОДІСВ становить усього 13740,00 грн., з яких:

- посадовий оклад 7750,00 грн.;

- оклад за військовим звання (підполковник) 1410,00 грн.;

- надбавка за вислугу років (50%) 4580,00 грн. (т.2 а.с.153).

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", та згідно вказаної вище довідки, в березні 2018 року проведено перерахунок пенсії позивача (т.1 а.с.154).

Згідно здійсненого в березні 2018 року перерахунку пенсія позивача з 01.01.2018 року складається із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 7750 грн.; оклад за військове звання 1410,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 4580,00 грн.; премія 0% - 0,00 грн., всього 13740 грн.

Основний розмір пенсії позивачу визначено у розмірі 70% грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі 9618,00 грн., з урахуванням доплати.

Підсумок пенсії позивача (з надбавками) визначено у розмірі 9618,00 грн. та з урахуванням попередньої суми пенсії у розмірі 3695,23 грн. та підвищення у розмірі 2961,39 грн. (50% від 5922,77 грн.) сума пенсії позивача склала 6656,62 грн. з 01.01.2018 року.

Також, з вказаного перерахунку пенсії позивача вбачається, що згідно постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року підвищення складає 5922,77 грн., та з них виплачується: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50% від підвищення: 2961,39 грн.; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно 75% від підвищення 4442,08 грн.; з 01.01.2020 року 100% щомісячно від підвищення 5922,77 грн.

Вирішуючи дану позовну вимогу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з п.11 ч.1 ст.11 цього Закону загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення

Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011, та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності з 01.05.2014, до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80" та цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.

При цьому, судом встановлено, що до вищевказаного перерахунку, пенсія позивачу встановлена та виплачувалась у розмірі 77% грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд зазначає, що ст.22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Окрім цього, згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Тобто, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законами України від 08.07.2011 №3668 та від 27.03.2014 №1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% від сум грошового забезпечення та з 01.01.2018 року у розмірі 70% від сум грошового забезпечення, є звуженням змісту та обсягу вже існуючих у позивача прав і свобод у вигляді призначення йому пенсії виходячи із 90% розміру грошового забезпечення.

Крім того, внесені зміни жодним чином не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, їх не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Отже, зміна максимального розміру пенсії з 90% на 80% та в подальшому з 80% на 70% суми грошового забезпечення за ч.2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру вже призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку, в тому числі, на підставі відповідних довідок.

Внесені вищевказаними Законами зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Відповідно до ч.3 ст.1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що відповідач при проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, не мав права зменшувати розмір пенсії за вислугу років з 77% на 70% грошового забезпечення, у зв`язку із чим такі дії відповідача є неправомірними.

Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року з урахуванням граничного (основного) розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків від суми грошового забезпечення є протиправними.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах: від 31.01.2018 року у справі №523/4930/15-а, від 27.02.2018 року у справі №642/3284/17, від 03.04.2018 року у справі №175/1665/17 (провадження №К/9901/9550/18), від 24.04.2018 року у справі №686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17), від 19.06.2018 у справі №583/2264/17 (К/9901/1786/18).

Зокрема, у вказаних постановах Верховний Суд зазначає наступну правову позицію: «Що стосується зміни основного розміру пенсії позивача з 90% на 80%, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що таке зменшення здійснено неправомірно з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14. Вказана постанова набрала чинності з 1 березня 2018 року.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103 (далі - Постанова № 103) передбачено, що військовослужбовцям та деяким іншим особам перерахунок пенсій здійснюватиметься із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 1 березня 2018 року - окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Виплата перерахованих пенсій здійснюватиметься поетапно починаючи з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Органи Пенсійного фонду здійснюватимуть перерахунок пенсій на підставі довідок про складові оновленого грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, які будуть видані відповідними міністерствами та відомствами.

Таким чином, збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача як колишнього військовослужбовця на підставі постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року.

Отже, в силу приписів статті 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ та пункту 4 Порядку № 45, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року. При цьому Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним шляхом прийняття Порядку № 45.

Як вбачається зі змісту пунктів 1,2 постанови КМУ № 103, нею врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку. Крім того, вказаними пунктами постанови Кабінет Міністрів України було фактично зменшено розмір доплат до пенсій за результатами перерахунку у 2018 та 2019 роках.

У зв`язку з чим, суд зазначає, що питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 за позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання постанови протиправною та нечинною в частині визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Відповідно до частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України вказане рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року набрало законної сили 05 березня 2019 року.

При цьому суд вважає, що скасування з 05 березня 2019 року в судовому порядку пунктів 1, 2 постанови КМУ №103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки алгоритм дій державних органів під час проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передбачений у постанові КМУ № 45, не змінився у зв`язку з прийняттям постанови КМУ №103. Порядок № 45 в редакції до внесення змін постановою КМУ №103 також передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готували для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подавали їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Головні управління Пенсійного фонду України здійснювали перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласних військових комісаріатів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, в тому числі складові грошового забезпечення, визначалася у додатку 2 Порядку № 45.

Європейським судом з прав людини у п.44 рішення від 07.11.2013 року у справі «Пічкур проти України» (заява №10441/06) зазначено, що якщо у договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатись таким, що породжує майновий інтерес, іксій підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства (там же, п.54).

Також у пункті 35 рішення від 26.06.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та 71378/10) Європейським судом з прав людини зазначено, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права в законі існує достатнє підґрунтя.

Суд зазначає, що згідно другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» дозволяється позбавити майна лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт зазначає, що держава має право здійснювати контроль за використанням майном шляхом введення в дію «законів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки втручання у право позивача не може бути визнано таким, що відповідає закону.

Отже, аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивач мав «законні сподівання» отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру, отже, обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені постановою КМУ №103, не можуть бути застосовані.

В той же час, зазначає, що Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі - Порядок № 45), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 (в редакції на момент перерахунку пенсії позивача, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 103 від 21.02.2018) пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 45 під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Подальші перерахунки здійснюються з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту.

Суд зазначає, що скасування з 05 березня 2019 року в судовому порядку пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 не впливає на результат розгляду цієї зразкової справи по суті, оскільки алгоритм дій державних органів під час проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передбачений у постанові Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, не змінився у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103. Порядок № 45 в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 також передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готували для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подавали їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Головні управління Пенсійного фонду України здійснювали перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласних військових комісаріатів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, в тому числі складові грошового забезпечення, визначалася у додатку 2 Порядку № 45.

Статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" перерахунок пенсії військовослужбовцям та деяким іншим особам здійснюється із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 1 березня 2018 року - окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Врахування інших видів грошового забезпечення цією постановою не передбачено.

Відповідно до Порядку № 45 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснює перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від Житомирського обласного військового комісаріату, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення позивача, в тому числі складові грошового забезпечення, передбачена додатком 2 Порядку № 45.

Тобто, права на самостійне визначення розмірів грошового забезпечення ОСОБА_1 у відповідача немає.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу без врахування положень Порядку № 45 та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи із складових грошового забезпечення, які визначені у довідці від 27.03.2018 року № ЮО109977, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області діяло у відповідності до законодавства, чинного на момент виникнення у ОСОБА_1 права на перерахунок пенсії, а саме: Закону України від 09 квітня 1992 року N 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103, Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (в редакції на момент перерахунку пенсії позивача, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 103 від 21.02.2018).

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, які викладені у п. 14 та 15 уточненої позовної заяви підлягають частковому задоволенню шляхом:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення з 01 січня 2018 року перерахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням граничного (основного) розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків від суми грошового забезпечення;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням граничного (основного) розміру пенсії за вислугу років у розмірі 77 відсотків від суми грошового забезпечення, у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язання ГУПФУ в Одеській області відшкодувати майновий збиток нанесений позивачу, інфляційні втрати та про зобов`язання відповідача сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць:

- відповідно до розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 за період з 1 вересня 2008 р. по 27 серпня 2014 р. від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно перерахувало ОСОБА_1 пенсію із застосуванням Наказів МОУ: № 377 від 28.07.2008 р., № 814 від 27.11.2013р.;

- від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно виконало рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 р. щодо здійснення призначених виплат за період з 27 серпня 2014 р. по 09 липня 2015 р.;

- від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як його моє право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області нарахувало пенсію на картковий рахунок з 09 липня 2015 р. по 30 листопада 2015р виходячи з розміру посадового окладу у складі інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством;

- від отриманого пенсійного забезпечення (відповідно до копії виписки по ;картковому рахунку пенсії ОСОБА_1 за період 01.01.2015 - 31.10.2015 р.) та того, яке б позивач мав отримати (відповідно до розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 за період січень 2015 - серпень 2015 № 762 від 17.12.15 р.), як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно здійснило доплату пенсії за період січень 2015 р. - серпень 2015 р.;

- від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, якби його право не було порушене та ГУПФУ в Одеській області своєчасно виконало відносно позивача функції та обов`язок щодо здійснення перерахунку та виплату мені повного розміру пенсії з 01.01.2018 р без порушення положень Конституції України ст. 28, 52 та Закону України «Про пенсійне забезпечення ...» ст. 43., враховуючі усі розміри грошового забезпечення встановлені Законом України «Про пенсійне забезпечення ...». При цьому розміри показників не менші ніж встановлені керівними документами з яких позивачу нараховувалася пенсія по 31.12.2017 р. в тому числі показник премія не менше ніж 400 %, встановлений наказом Міністра Оборони України № 44 від 27.01.2016 р.,

суд виходить з наступного.

Підставою для задоволення вказаної вимоги позивач зазначає положення ч.1, ч.2 ст.625, ст.1166 Цивільного кодексу України

Так, статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, статтею 1166 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 3 статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.4 ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Однак, норми ЦК України визначають загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширюють свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Так, частиною 1ст. 1 ЦК України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові відносини та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

В той же час, відповідно до ст.5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи нараховується державним виконавцем протягом п`яти днів з дня отримання ним повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, про перерахування коштів, крім випадку, коли кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Водночас, при розгляді даної адміністративної справи, до суду не надано доказів на підтвердження того, що позивачу за рішенням суду було присуджено (стягнуто) суму коштів з державного органу.

Натомість, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015 року по справі №521/3148/15-а (т.1 а.с.46-48, 192-195) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням наказу Міністра оборони України від 27 листопада 2013 року №814 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» у відповідності до посади «Старший викладач» 2-ої групи - військові навчальні заклади Збройних Сил України ІІІ-ІV рівнів акредитації, виходячи з розміру посадового окладу 1460 гривень, з урахуванням здійснених виплат, з 27 серпня 2014 року.

Спірні правовідносини не відносяться до цивільних, не засновані на договірних зобов`язаннях, а являються публічно-правовими, регулюються спеціальними законами, а відтак, підстави для застосування ст. 625, ст.1166 ЦК України відсутні.

Таким чином, вимоги позивача про зобов`язання ГУПФУ в Одеській області відшкодувати майновий збиток нанесений позивачу, інфляційні втрати, сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць:

- відповідно до розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 за період з 1 вересня 2008 р. по 27 серпня 2014 р. від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно перерахувало ОСОБА_1 пенсію із застосуванням Наказів МОУ: № 377 від 28.07.2008 р., № 814 від 27.11.2013р.;

- від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно виконало рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 р. щодо здійснення призначених виплат за період з 27 серпня 2014 р. по 09 липня 2015 р.;

- від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, як його моє право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області нарахувало пенсію на картковий рахунок з 09 липня 2015 р. по 30 листопада 2015р виходячи з розміру посадового окладу у складі інших складових виплат пенсійного грошового забезпечення встановлених законодавством;

- від отриманого пенсійного забезпечення (відповідно до копії виписки по ;картковому рахунку пенсії ОСОБА_1 за період 01.01.2015 - 31.10.2015 р.) та того, яке б позивач мав отримати (відповідно до розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 за період січень 2015 - серпень 2015 № 762 від 17.12.15 р.), як би його право не було порушено та ГУПФУ в Одеській області своєчасно здійснило доплату пенсії за період січень 2015 р. - серпень 2015 р.;

- від отриманого пенсійного забезпечення та того, яке б позивач мав отримати, якби його право не було порушене та ГУПФУ в Одеській області своєчасно виконало відносно позивача функції та обов`язок щодо здійснення перерахунку та виплату мені повного розміру пенсії з 01.01.2018 р без порушення положень Конституції України ст. 28, 52 та Закону України «Про пенсійне забезпечення ...» ст. 43., враховуючі усі розміри грошового забезпечення встановлені Законом України «Про пенсійне забезпечення ...». При цьому розміри показників не менші ніж встановлені керівними документами з яких позивачу нараховувалася пенсія по 31.12.2017 р. в тому числі показник премія не менше ніж 400 %, встановлений наказом Міністра Оборони України № 44 від 27.01.2016 р.,

є такими, що не підлягають задоволенню.

В той же час, суд зазначає, що питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Частиною 1 ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

В силу ч.2 ст.2 цього закону під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Суд зазначає, що вчинення відмови беззаперечно вимагає попереднього звернення особи з цього приводу.

В той же час, доказів звернення позивача до ГУПФУ в Одеській області з приводу нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів матеріали справи не містять.

Разом з цим, суд зазначає, згідно з п. 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині вимог про визнання моральною шкодою завданою позивачу внаслідок порушення його прав яка полягає у душевних стражданнях, зазнаних внаслідок: протиправної поведінки щодо позивача; відчуття ошуканості його шляхом не донарахування пенсії державою, якій служив; розуміння про знецінення своїх статків; відчуття зневаги та моральні приниження отримуючи відписки на звернення під час листування з ГУПФУ, відчуття ганьби, приниженої своєї гідності внаслідок штучного створення ситуації для відкриття судового процесу зі своєю державою та стягнути з ГУПФУ в Одеській області компенсацію за нанесену позивачу моральну шкоду у розмірі 150000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абз.2 п.5 постанови).

Суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів та не навів ніяких обставин, які підтвердили б спричинення бездіяльністю відповідача моральних страждань позивачу, окрім як вказівки на неможливість функціонування особистості позивача на конституційних засадах внаслідок протиправної бездіяльності відповідача. Позивач не обґрунтовує, яким чином бездіяльність відповідача унеможливила функціонування його особистості на конституційних засадах. Окрім цього, позивач ніяким чином не обґрунтовує суму моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача на його користь.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання моральною шкодою завданою позивачу внаслідок порушення його прав яка полягає у душевних стражданнях, зазнаних внаслідок: протиправної поведінки щодо позивача; відчуття ошуканості його шляхом не донарахування пенсії державою, якій служив; розуміння про знецінення своїх статків; відчуття зневаги та моральні приниження отримуючи відписки на звернення під час листування з ГУПФУ, відчуття ганьби, приниженої своєї гідності внаслідок штучного створення ситуації для відкриття судового процесу зі своєю державою та стягнути з ГУПФУ в Одеській області компенсацію за нанесену позивачу моральну шкоду у розмірі 150000 грн. не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині вимог про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, у разі отримання інформації про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних позивачу категорій військовослужбовців, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій:

- своєчасно реагувати на ці зміни та здійснювати запит до державних органів, які видають довідки про розмір грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців для перерахунку розміру пенсійного забезпечення позивача та здійснювати це забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- інформувати позивача щодо цих змін (у зв`язку з несвоєчасним виконанням ГУПФУ своїх обов`язків та відсутністю вільних джерел отримання цієї інформації для всіх),

суд виходить з наступного.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Судовий захист не може розповсюджуватися на майбутнє можливе порушення прав, оскільки спрямований на захист конкретних уже порушених прав особи, яка звертається до суду.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення саме порушеного права.

Таким чином, вимоги позивача про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, у разі отримання інформації про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних позивачу категорій військовослужбовців, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій: своєчасно реагувати на ці зміни та здійснювати запит до державних органів, які видають довідки про розмір грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців для перерахунку розміру пенсійного забезпечення позивача та здійснювати це забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; інформувати позивача щодо цих змін (у зв`язку з несвоєчасним виконанням ГУПФУ своїх обов`язків та відсутністю вільних джерел отримання цієї інформації для всіх), не підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги позовні вимоги позивача в частині вимог про вирішення питання окремою постановою про притягнення до відповідальності осіб винних у протиправній бездіяльності щодо позивача та такій, що порушила громадянські та майнові права позивача в наслідок чого позивачу був нанесений значний майновий збиток, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

Із зазначеної норми вбачається, що постановлення окремої ухвали є правом суду, яке здійснюється за ініціативою суду у визначених Кодексом адміністративного судочинства України випадках.

Отже, стаття 249 Кодексу адміністративного судочинства України містить диспозитивну норму та закріплює право суду щодо постановлення окремої ухвали, а не обов`язок, а тому може бути ініційована виключно з ініціативи суду.

При вирішенні даної адміністративної справи, суд не вбачає підстав в даному випадку для постановлення окремої ухвали.

Отже, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

В позовній заяві ОСОБА_1 також просив суд звернути постанову до негайного виконання в межах одного місяця.

Оскільки, судом задоволено позовну заяву частково шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення з 01 січня 2018 року перерахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням граничного (основного) розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків від суми грошового забезпечення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням граничного (основного) розміру пенсії за вислугу років у розмірі 77 відсотків від суми грошового забезпечення, у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум, в даному випадку відсутні підстави, визначені ч.1 ст.371 КАС України для негайного виконання рішення суду.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення з 01 січня 2018 року перерахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням граничного (основного) розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків від суми грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 2098738) здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_1 ) з урахуванням граничного (основного) розміру пенсії за вислугу років у розмірі 77 відсотків від суми грошового забезпечення, у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Корой С.М.

.