Справа № 1340/6216/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3041/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року в справі № 1340/6216/18 (суддя Брильовський Р.М., м. Львів, повний текст судового рішення складено 04.02.2019) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: а) зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 100 % нарахованого підвищення пенсії з 01.01.2018 замість 50% виплаченого підвищення, нарахованого на підставі постанови КМ України № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018, з урахуванням раніше виплачених сум;

б) нарахування та виплату подальших сум підвищень, що нараховані на підставі постанови КМ України №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 здійснювати в повному обсязі - 100% такого нарахування).

Рішенням від 26 грудня 2018 року Львівський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 100 % нарахованого підвищення пенсії з 01.01.2018 замість 50% виплаченого підвищення, нарахованого на підставі постанови КМ України №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018, з урахуванням раніше виплачених сум та здійснювати нарахування та виплату підвищення пенсії з 01.01.2018 в повному обсязі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача, оскільки перерахунок пенсії позивача здійснений на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, зокрема, постанови КМУ №45 від 13.02.20089, із змінами, внесеними постановою КМУ №103 від 21.02.2018, які прийняті у межах повноважень та у спосіб, встановлені Основним Законом.

При цьому розмір пенсії позивача збільшився, що спростовує доводи позовної заяви щодо звуження прав позивача та порушення відповідачем норм Конституції України.

Апелянт не погоджується також з висновком суду першої інстанції щодо протиправності виплати перерахованої пенсії в порядку, встановленому постановою КМ України №103 від 21.02.2018, тобто поетапно, оскільки зазначена постанова не ставить під сумнів право позивача на перерахунок пенсії, а лише встановлює відповідний порядок проведення таких виплат.

В апеляційній скарзі відповідач вказує і на пропуск позивачем строку звернення до суду, передбачений КАС України, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Позивач та його представник вимоги апеляційної скарги заперечили за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що з 11.11.2003 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262 (а.с. 14).

У квітні 2018 позивачу, на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103, здійснено перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої Львівським обласним військовим комісаріатом №ХВ55797 від 20.03.2018 (а.с.17).

Не погоджуючись з правомірністю дій пенсійного органу щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати лише 50% суми її підвищення при проведенні перерахунку пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що позивач має право отримувати пенсію у збільшеному розмірі після її перерахунку, та обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені постановою КМ України №103, не можуть бути застосовані, оскільки така постанова суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який має вищу юридичну силу та регулює спірні правовідносини.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XIII (далі - Закон №2262).

Відповідно до частини третьої статті 63 цього Закону перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених для поліцейських.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII частину 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262 викладено у новій редакції, відповідно до якої усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (набрання чинності з 01.01.2017).

Таким чином, починаючи з 01.01.2017 законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.

На виконання частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Зазначена Постанова КМУ №103 є нормативно-правовим актом, який, з огляду на положення ч.4 ст.63 Закону №2262, є обов`язковим у застосуванні органами пенсійного фонду при здійсненні обчислення перерахунку та виплати пенсії відповідній категорії осіб, на яких спрямована дія цієї постанови.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 передбачено, що військовослужбовцям та деяким іншим особам перерахунок пенсій здійснюватиметься із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 1 березня 2018 року - окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Виплата перерахованих пенсій здійснюватиметься поетапно, починаючи з 1 січня 2018 року, у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Органи Пенсійного фонду здійснюватимуть перерахунок пенсій на підставі довідок про складові оновленого грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, які будуть видані відповідними міністерствами та відомствами.

Таким чином, наведені вище правові норми, дають можливість суду зробити висновок, що зі зміною правового регулювання підстав проведення перерахунку пенсії Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Верховний Суд в ухвалі від 02.05.2018 у справі №818/1076/18 висловив позицію, що постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, за нормами, чинними на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та на підставі довідки, виданої Львівським обласним військовим комісаріатом №ХВ55797 від 20.03.2018. З 01 січня 2018 року виплата перехованої пенсії відповідно до положень вищезазначених норм права складає 50 відсотків, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків, а з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Відповідач при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу не мав правових підстав для не врахування та не застосування до спірних правовідносин норм ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови КМУ №103, та в інший спосіб здійснювати таку виплату перерахованої пенсії.

Колегія суддів також наголошує, що наведена Постанова КМУ №103 від 21.02.2018 року на час виникнення спірних правовідносин була чинною та такою, що підлягала обов`язковому застосуванню в межах спірних правовідносин.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції стосовно того, що вимоги позивача щодо зобов`язання ГУ ПФУ перерахувати та виплачувати пенсію у розмірі 100 % суми підвищеної пенсії, визначеної станом на 01.01.2018, ґрунтуються на вимогах чинного пенсійного законодавства, є помилковими.

При цьому колегія суддів враховує також, що Європейський Суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах «Аррас та інші проти Італії», «Сухобоков проти Росії»).

У рішенні за заявою «Великоди Валентини Ніканорівни проти України» № 43331/12 від 03.06.2014 Європейський Суд з прав людини вказав, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Також в цьому Рішенні вказано, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Аналіз вищевказаних рішень вказує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011).

Крім того, розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку збільшився, тобто, посилання позивача на погіршення умов його пенсійного забезпечення є безпідставними, оскільки відповідачем не вчинено дій, спрямованих на зменшення його розміру пенсії у порівнянні з попереднім розміром.

З урахуванням вищенаведеного, здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивачу із розрахунку 50 % підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 01.01.2018 року, є правомірним, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо мотивів апеляційної скарги про порушення строків звернення до суду, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідно до матеріалів справи виплата позивачу перерахованої з 01.01.2018 року пенсії відбулася у квітні 2018 року, причому за декілька місяців, а саме з січня 2018 року. А тому про виплату позивачу підвищення до пенсії в конкретному розмірі - 50 %, останній дізнався з відповідей Головного управління Пенсійного фонду України, датованих жовтнем 2018 року.

Відтак, звернення позивача до суду 26.12.2018, на переконання колегії суддів, відбулося в межах строків, встановлених КАС України.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, допустився помилки в частині застосуванням норм матеріального права, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року в справі № 1340/6216/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 05.06.2019.