Справа № 400/2896/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2896/18
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "В-ЦЕНТР" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018р. ТОВ "В-ЦЕНТР" звернулося в суд із адміністративним позовом до Митниці Миколаївської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасувати картки відмови №UA504070/2018/00055 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA504070/2018/00021/2 від 3.10.2018р., картки відмови №UA504070/2018/00052 та рішення №UA504070/2018/00019/2 від 27.09.2018р., картки відмови №UA504070/2018/00035 та рішення №UA504070/2018/000004/1 від 6.09.2018р., картки відмови №UA504070/2018/00044 та рішення №UA504070/2018/00012/2 від 19.09.2018р., картки відмови №UA504070/2018/00067 та рішення №UA504070/2018/000032/2 від 18.10.2018р., картки відмови №UA504070/2018/00056 та рішення №UA504070/2018/000022/1 від 3.10.2018р., картки відмови №UA504070/2018/00071 та рішення №UA504070/2018/000037/2 від 25.10.2018р., картки відмови №UA504070/2018/00070 та рішення №UA504070/2018/000036/2 від 25.10.2018р..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період з 4.09.2018р. по 25.10.2018р. ним подані митні декларації для здійснення митного оформлення товару «хімічні речовини для обробки шкіри».

За результатами розгляду документів, наданих декларантом, посадовою особою відповідача встановлено, що надані документи не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості та містили розбіжності і неточності, тому для підтвердження заявленої митної вартості та її складових частин посадовою особою витребувані додаткові документи.

Декларант повідомив про неможливість надання додаткових документів, витребуваних митним органом.

В свою чергу, митним органом прийнято картку відмови №UA504070/2018/00055 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA504070/2018/00021/2 від 3.10.2018р., картку відмови №UA504070/201800052 та рішення №UA504070/2018/00019/2 від 27.09.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00035 та рішення №UA504070/2018/000004/1 від 6.09.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00044 та рішення №UA504070/2018/00012/2 від 19.09.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00067 та рішення №UA504070/2018/000032/2 від 18.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00056 та рішення №UA504070/2018/000022/1 від 3.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00071 та рішення №UA504070/2018/000037/2 від 25.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00070 та рішення №UA504070/2018/000036/2 від 25.10.2018р., в яких митну вартість визначено із застосуванням резервного методу.

Позивач вважає, необґрунтованими доводи митного органу про наявність неповних або недостовірних відомостей стосовно митної вартості товарів, та зазначає, що ним надано всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, які були у позивача в наявності, а тому вказані рішення підлягають скасуванню.

Посилаючись на вказані обставини просив вимоги задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано картку відмови №UA504070/2018/00055 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA504070/2018/00021/2 від 3.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00052 та рішення №UA504070/2018/00019/2 від 27.09.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00035 та рішення №UA504070/2018/000004/1 від 6.09.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00044 та рішення №UA504070/2018/00012/2 від 19.09.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00067 та рішення №UA504070/2018/000032/2 від 18.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00056 та рішення №UA504070/2018/000022/1 від 3.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00071 та рішення №UA504070/2018/000037/2 від 25.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00070 та рішення №UA504070/2018/000036/2 від 25.10.2018р.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС на користь ТОВ "В-ЦЕНТР" судовий збір у сумі 1 762грн., сплачений платіжним дорученням №17660 від 16.11.2018р..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Сторони були сповіщені по час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, проте, в судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили.

З урахуванням належного сповіщення сторін, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що митниця приймаючи оскаржувані рішення не надало належну оцінку наданим до митного оформлення документам, які підтверджують митну вартість товару, а тому діяла не у відповідності до норм митного законодавства України, чим порушила права позивача.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «В-ЦЕНТР» за період з 4.09.2018р. по 25.10.2018р. подані до Миколаївської митниці митні декларації з метою здійснення митного оформлення товару «хімічні речовини для обробки шкіри» на виконання контракту за №528/421-22V від 20.01.2017р, укладеного ТОВ «В-ЦЕНТР» з фірмою "Handelmaatschappij A. Smit & Zoon B.V. "INCOM TRADE LLP" Нідерланди, та на виконання контракту за №792/365-22V від 30.01.2015р., укладеного ТОВ «В-ЦЕНТР» з Фірмою «OZOM KIMYA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI» Туреччина. Митна вартість вказаного товару визначалась за ціною договору та інвойсу за офіційним курсом Нацбанку України на дату митного оформлення.

За результатами розгляду документів, наданих декларантом, митним органом встановлено, що надані документи не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості та містили розбіжності та неточності.

Для підтвердження заявленої митної вартості та її складових частин митницею витребувані наступні документи:

1) виписки з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В подальшому, митним органом прийнято: картку відмови №UA504070/2018/00055 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA504070/2018/00021/2 від 3.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00052 та рішення №UA504070/2018/00019/2 від 27.09.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00035 та рішення №UA504070/2018/000004/1 від 6.09.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00044 та рішення №UA504070/2018/00012/2 від 19.09.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00067 та рішення №UA504070/2018/000032/2 від 18.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00056 та рішення №UA504070/2018/000022/1 від 3.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00071 та рішення №UA504070/2018/000037/2 від 25.10.2018р., картку відмови №UA504070/2018/00070 та рішення №UA504070/2018/000036/2 від 25.10.2018р., в яких митну вартість визначено із застосуванням резервного методу.

Товар випущений у вільний обіг згідно положення ч.7 ст.55 МК України з наданням фінансової гарантії на загальну суму 20 381,84грн..

ТОВ «В-Центр» не погоджується із вищевказаними рішеннями митного органу та зазначає, що товариством надано усі необхідні документи для здійснення митного оформлення товару. Крім того, товариство зазначило, що розмитнення хімічних матеріалів (за ціною договору), за вищевказаними контрактами здійснювалось ним і раніше, шляхом подання декларацій та надання документів необхідних у відповідності до положень МК України, та митницею проводилось розмитнення хімічних товарів - за ціною договору.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень митним органом, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та незаконність, судова колегія виходить з наступного.

Спірні правовідносини, які виникли з приводу визначення митної вартості товарів регулюються Митним Кодексом України.

За правилами ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених ч.1 ст.53 МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Вказаний перелік документів, визначений ч.2 ст.53 цього Кодексу.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 цього Кодексу, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

При цьому, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу (ч.2,3 ст.54 МК України).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ч.4 ст.54 МК України).

В ч.6 ст.54 МК України вказано, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі, коли під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він приймає рішення у письмовій формі про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням таких товарів у митний режим імпорту (ч.1 ст.55 МК України).

Вищенаведені приписи митного законодавства визначають, що орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Однак, вказані норми чітко визначаються, що основною умовою для витребування додаткових документів є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів, а саме, коли надані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, на митний орган покладається обов`язок чітко зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. При цьому на митницю також покладається обов`язок вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів, судова колегія встановила, що у спірних рішеннях митний орган вказав на наступні недоліки, які були виявлені під час перевірки митних декларацій та інших документах, поданих декларантом для розмитнення товару: відсутня інформація щодо транспортних витрат перевізником; відсутня інформація щодо складових вартості товару, вказаних у п.3.1 зовнішньоекономічного контракту №528/421-22V від 20.01.2017р.; не надано документ, передбачений п.4.1 контракту від 20.01.2017р.; у контракті за №528/421-22V від 20.01.2017р. підпис директора суттєво відрізняється від підпису невстановленої особи у рахунку-фактурі; фактурна вартість оцінюваних товарів у рахунку-фактурі відмінна від вартості, вказаної у декларації країни відправника; відсутня інформація щодо складових митної вартості товару, вказаних у п.3.1 зовнішньоекономічного контракту за №792/365-22V від 30.01.2015р.; не надано документів, передбачених п.6.1, 4.1 контракту від 30.01.2015р.; у контракті за №792/365-22V від 30.01.2015р. підпис директора суттєво відрізняється від підпису невстановленої особи у рахунку-фактурі; відсутня інформація щодо страхування вантажу покупцем чи продавцем.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що товариством у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару подано до митного органу усі необхідні для цього документи, які у нього були в наявності.

У відповідності до п.3.1 контракту за №792/365-22V від 30.01.2015р., укладеного між ТОВ «В-ЦЕНТР» з Фірмою «OZOM KIMYA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI» Туреччина, ціна на продукцію встановлюється в інвойсах продавця. В ціну входять вартість пакування, тари, маркування. Пунктом 4.1 вказаного контракту передбачено, що строки поставки зазначаються в заявці покупця, направленої продавцю по телефаксному зв`язку або електронній пошті. Продавець зобов`язаний відправити разом з вантажем на адресу покупця наступні документи: інвойс, сертифікат якості, сертифікат походження товару, CMR, пакувальний лист, експортна декларація, лист безпеки.

У відповідності до контракту за №528/421-22V від 20.01.2017р., укладеного між ТОВ «В-ЦЕНТР» з фірмою «Handelmaatschappij A. Smit & Zoon B.V. «INCOM TRADE LLP»» Нідерланди п.3.1 передбачено, що ціна на продукцію встановлюється в інвойсах продавця. В ціну входять вартість пакування, тари, маркування.

Як вбачається із матеріалів справи, що товариством для розмитнення товару надані митному органу такі документи: рахунок-фактура (інвойс), автотранспортна накладна, сертифікат походження товару, Декларація про походження товару, рахунок-факту про надання транспортно-експедиційних послуг, доповнення до контракту, контракт від 30.01.2015р., від 20.01.2017р., договір про перевезення від 6.04.2018р., інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доході і зборів, про що зазначено відповідачем у картці відмови.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що положеннями ч.2 ст.53 МК України передбачено вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митному органу права направляти декларанту вимоги про надання додаткових документів.

Факт ненадання товариством додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що митним органом не обґрунтовано, яким чином розбіжності у документах позбавляють його можливості перевірити заявлену ТОВ «В-ЦЕНТР» митну вартість товару та не надано інформації чому саме документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми для застосування основного методу визначення митної вартості чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові ВС по справі за №804/441/18 від 29.01.2019р..

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що у митного органу наявна інформація про попередні поставки ТОВ «В-ЦЕНТР» від вищезазначених контрагентів, по тих же контрактах та на тих же умовах, що підтверджується митними деклараціями від 7.08.2018р., від 8.06.2018р., від 26.02.2018р., від 19.04.2018р., від 26.01.2018р., від 11.04.2018р.. Митна вартість товару за вказаними деклараціями була визначена за першим (основним) методом та була прийнята митними органом.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що декларантом надані усі необхідні документи, які підтверджують вірність визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому у митного органу не було підстав для прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товару за резервним методом.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв