Справа № 440/861/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 р. Справа № 440/861/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава по справі № 440/861/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

12.03.2019 ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту - ГУПФУ в Полтавській області, відповідач), в якому просив суд :

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.01.2016 по 15.10.2018;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при проведенні виплат заборгованості пенсії, за період з 01.01.2016 по 15.10.2018, виплачувати компенсацію втрати частини доходів пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, з урахуванням уже сплачених сум у 2019 році.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 по справі № 440/861/19, прийнятим в порядку письмового провадження, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, повністю.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 по справі № 440/861/19, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що в позовній заяві просив суд зобов`язати ГУПФУ в Полтавській області при проведенні виплати заборгованості пенсії за період з 01.01.2016 по 15.10.2018 виплачувати компенсацію втрати частини доходів пенсії, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, з врахуванням як заборгованості, нарахованої позивачу за рішенням суду, так і заборгованості, нарахованої відповідачем після проведення перерахунку пенсії в добровільному порядку на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 (далі по тексту - постанова № 103) у березні 2018 року за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. Вказує, що виплату заборгованості за постановою № 103 вже розпочато відповідачем, тому вимоги позивача про зобов`язання виплачувати компенсацію на суми цієї заборгованості не є такими, що спрямовані на майбутнє, як помилково вважав суд першої інстанції.

Відповідач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Пояснив, що Головним управлінням ПФУ в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 по справі № 816/1496/18, 01.11.2018 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016. Виплата заборгованості за січень 2016-жовтень 2018 року буде проведено у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, якою урегульовано механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок перерахунку пенсійних виплат на виконання судових рішень. Вирішення питання про виплату позивачу розрахованої суми приймає спеціальна Комісія при Пенсійному фонді України. Однак, позивач вже просить здійснювати виплату компенсації при проведенні виплат цієї заборгованості, тобто, заявляє вимоги на майбутнє.

Вказує, що за змістом ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата суми компенсації здійснюється в тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. При цьому, підстави для нарахування компенсації на суми, які нараховуються за рішенням суду, виникають у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 по справі № 816/1496/18 набрало законної сили 16.10.2018, перерахунок пенсії позивачу проведено своєчасно - 01.11.2018. Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація передбачена у разі затримки на один і більше календарний місяць виплати громадянам нарахованих доходів. Оскільки така затримка місця не мала, тому, на думку відповідача, підстав для виплати компенсації в даному випадку не виникло.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі №816/1496/18 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 26.03.2018 №4/287.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 на підставі довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 26.03.2018 №4/287.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 16.10.2018.

На виконання вказаного судового рішення 01.11.2018 ГУПФУ в Полтавській області провело перерахунок пенсії позивача, розмір якої після перерахунку склав 11002,06 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією протоколу про перерахунок пенсії.

Також 01.11.2018 відповідач здійснив розрахунок на доплату пенсії за січень 2016 року-жовтень 2018 року.

07.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків перерахунку та виплати пенсії згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі №816/1496/18.

Листом від 20.02.2019 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Оскільки питання проведення перерахунку пенсії було предметом розгляду в суді, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області був проведений перерахунок пенсії позивача після надходження рішення суду, яке набрало законної сили, та забезпечено виплату пенсії, отже, підстави для нарахування компенсації за втрату частини грошових доходів відсутні.

Позивач, не погодившись з відмовою в нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з судовим рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів (перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 15.10.2018), оскільки компенсація нараховується лише на нараховані та фактично виплачені доходи, однак, станом на час розгляду справи судом першої інстанції виплати таких коштів за період з 01.01.2016 по 15.10.2018 відповідачем не здійснено. Враховуючи викладене, судом зроблено висновок, що вимоги позивача фактично направлені на майбутнє, тому не можуть бути задоволені судом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною другою статті 46 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі по тексту - Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі по тексту - Порядок №159).

Відповідно до статей 1, 2 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Аналогічні положення закріплені також і в пунктах 2, 3 Порядку №159.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За приписами статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Із аналізу наведених норм слідує, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

При цьому, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Основною умовою, передбаченою статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статтею 2 Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням їх виплати" для виплати громадянину компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією, у даному випадку - органом пенсійного фонду, добровільно чи на виконання судового рішення.

З наведених норм вбачається, що компенсація втрати частини доходів нараховується лише на нараховані та фактично виплачені доходи.

Однак, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано доказів виплати таких коштів (заборгованості, що утворилася за рішенням суду) за період з 01.01.2016 по 15.10.2018.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі №816/1496/18 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача 01.11.2018.

Як зазначив відповідач у листі № 1584/Т-03 від 20.11.2018, перерахована сума коштів за період з 01.01.2016 по 22.10.2018 в сумі 246960,92 грн буде виплачена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", що є нормативно-правовим актом, який є обов`язковим у застосуванні органами Пенсійного фонду України при здійсненні обчислення перерахунку та виплати пенсії відповідній категорії осіб, на яких спрямована дія цієї постанови.

На момент виникнення спірних відносин постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду" є діючою, та такою, що підлягає обов`язковому застосуванню в межах спірних правовідносин в силу положень частини другої статті 19 Конституції України.

Отже, відповідач при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу за рішенням суду не мав правових підстав для неврахування та незастосування до спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".

Колегія суддів вважає хибним твердженням позивача про те, що право на компенсацію особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо виплачені, оскільки відповідно до пункту 5 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, тому компенсація втрати частини доходів може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка була фактично виплачена позивачу та в місяць виплати такої заборгованості.

Даний висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.07.2018 у справі №404/6317/16-а (адміністративне провадження №К/9901/5696/17), згідно з якою виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів пенсії, перерахованої за рішенням суду по справі № 816/1496/18, у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.01.2016 по 15.10.2018.

Беручи до уваги, що сума заборгованості за період з 01.01.2016 по 15.10.2018 відповідачем позивачу не виплачувалась, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання виплачувати компенсацію на ці суми спрямовані на майбутнє та є передчасним.

У випадку задоволення позовних вимог у тій формі, як цього вимагає позивач, висновок суду про задоволення позову буде залежати від настання певних умов (виплата заборгованості без виплати компенсації), що є неприпустимим з огляду на положення частині 7 статті 246 КАС України, яка визначає зміст рішення адміністративного суду.

З приводу доводів позивача про те, що він просив зобов`язати відповідача виплачувати компенсацію не лише на заборгованість, яка виникла за рішенням суду, а й на заборгованість, що виникла у зв`язку зі здійсненням перерахунку пенсії на підставі постанови № 103, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3 постанови Кабінетом Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ) вирішено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року.

Сума перерахованих пенсій для виплати за період 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017;

- з 01.01.2020 щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Отже, пунктом 3 постановою № 103 визначено обов`язок відповідача проводити виплату перерахованих з 01.01.2016 пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 01.01.2018. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в порядку, визначеному Постановою № 103 з 01.01.2019.

Слід зазначити, що право встановлювати порядок виплати заборгованості з перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 надано Кабінету Міністрів України частиною четвертою статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, якою визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

За змістом частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VII акти Кабінету Міністрів України (постанови і розпорядження) є обов`язковими для виконання.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що п.3 постанови № 103, який визначає порядок виплати перерахованих пенсій, є чинним, не скасований та не визнаний неконституційним, відповідач у спірних відносинах був зобов`язаний здійснювати виплату перерахованої пенсії позивача у відповідності до приписів цього порядку.

З огляду на наведене, виплату відповідачем сум перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у 2019 році не можна вважати несвоєчасною виплатою сум пенсії, тому підстав для виплати компенсації у розумінні ст.2 Закону № 2050-III не виникло.

Крім того, слід відмітити, що виходячи зі змісту заяви від 07.02.2019 до ГУПФУ в Полтавській області, копію якої позивачем надано до матеріалів справи (а.с.30), позивач при зверненні з цією заявою ставив питання про виплату компенсації лише по заборгованості, що виникла за рішенням суду. Питання виплати компенсації на суми пенсії, перерахованої згідно з постановою № 103, у цій заяві на ставилось.

Також, оскільки суми пенсії, перерахованої за спірний період згідно з постановою № 103, розпочали виплачуватися лише з 01.01.2019, компенсація на них не нараховувалась і не могла бути нарахована у 2018 році, тому питання про виплату такої компенсації не могло бути вирішено при розгляді заяв позивача від 24.04.2018 та 23.10.2018.

Враховуючи викладене, Головним управлінням ПФУ в Полтавській області не приймалось рішень про відмову у виплаті компенсації на суми заборгованості за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, що виникла внаслідок перерахунку пенсії згідно з постановою № 103, тому вимоги про визнання протиправною такої відмови не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при проведенні виплат заборгованості пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 15.10.2018 виплачувати компенсацію втрати частини доходів пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати, як на заборгованість, що виникла за рішенням суду, так і на заборгованість, що виникла внаслідок перерахунку пенсії згідно з постановою КМУ № 103.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 по справі № 440/861/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий