Справа № 751/650/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/650/19 Суддя (судді) першої інстанції: Філатов Л.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Літвіної Н.М., Собківа Я.М.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа - начальник Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненко Володимир Володимирович про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 24.01.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 2204/10200/18 від 04.01.2019 року. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 20.12.2018 року в зоні митного контрою «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці при виїзді до Республіки Білорусь в якості пасажира на автомобілі «Renault Megan», реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідач виявив пропуск строку транзитного перебування на території України автомобіля «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який в`їхав в Україну 20.11.2018 року, про що 20.12.2018 року було складено протокол. Вказує, що автомобіль дійсно був ним ввезений на територію України і внаслідок поломки 08.10.2015 року для діагностики та ремонту був транспортований на станцію технічного обслуговування ПП «Полірем 2011» у м.Чернігові, в ході якої було установлено несправність блока дросельної заслінки та датчика кисню, а отже був залишений на станції технічного обслуговування і станом на 20.12.2018 року там перебував. Вважає, що строки транзитного перевезення автомобіля та письмового повідомлення відповідача про ці обставини були порушені внаслідок непереборної сили. Зазначає, що при розгляді справи були порушені його права - вони не роз`яснювались, зміст протоколу не розумів, під час розгляду справи не був присутнім, оскільки не зрозумів право на участь в розгляді справи, був позбавлений права надати заперечення при складанні протоколу, підписував його на вулиці в неосвітленому місці. Посилається на ст.ст.4, 92, 93, 95, 470, 529-531, 533 МК України.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.04.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем вживалися заходи щодо розмитнення вказаного автомобіля у відповідності до норм діючого законодавства та на момент винесення спірної постанови ним було здійснено митні формальності, передбачені Митним кодексом України.

Окрім того, апелянт вважає, що здійснення митного оформлення транспортного засобу за умови добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на території України, коштів в сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500,00 грн., звільняє таких осіб від адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Розгляд справи сторони просять здійснювати без їх участі.

Зважаючи на неявку в судове засідання представників сторін, колегією суддів ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2018 р. відносно ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил № 2204/10200/18 за ознаками ч. 3 ст. 470 МК України.

04.01.2019 р. заступником начальника Чернігівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненком В.В. винесена постанова в справі про порушення митних правил № 2204/10200/18 за ч. 3 ст. 470 МК України відносно ОСОБА_1 і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень, що підтверджується постановою від 04.01.2019 року.

Автомобіль «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ввезено ОСОБА_1 на митну територію України 20.11.2018 р. у митному режимі «транзит» з метою особистого використання на території України, що підтверджується інформацією за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (а.с.28 на звороті), строк транзитного перевезення якого відповідно до ч.1 ст.95 МК України - 10 діб.

На час розгляду даної справи автомобіль «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 за межі митної території України не вивезено, що ним в адміністративному позові не оскаржується. При цьому, позивачем 04.01.2019 року здійснено часткову передоплату в сумі 65185,99 гривень за митне оформлення (а.с.40), відповідно до здійсненого розрахунку у митній декларації (а.с.39).

Вважаючи оскаржувану постанову такою, що винесена відповідачем без з`ясування усіх обставин справи, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, позивач звернувся до суду із позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не оспорюється порушення строку транзиту автомобіля «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 з території України в десятиденний строк. Позивачем не було здійснено жодних дій по повідомленню органу доходів і зборів про неможливість виконання зобов`язання по вивезенню транспортного засобу у десятиденний термін та не надано доказів на підтвердження здійснення митного оформлення автомобіля «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 як на день складання протоколу та винесення постанови, так і на день розгляду даної справи у зв`язку із чим підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 70 МК України встановлені види митних режимів, зокрема, транзит. Відповідно до положень статті 71 МК України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Таким чином, вибір митного режиму, поміщення у митний режим та зміна митного режиму є виключним правом декларанта.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив попуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь якого використання цих товарів, без сплати митних платежі та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За умовами п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту та бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту 10 діб (у разі перевезення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Згідно з вимогами ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення за межі митної території України або їх оформленням у інший митний режим, відмінний від митного режиму транзиту.

За приписами ст. 284 МК України за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом до товарів, поміщених у митний режим транзиту.

Статтею 293 МК України передбачено, що особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, у разі недотримання вимог цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, встановлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають повне або часткове звільнення від сплати митних платежів - є особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Статтею 485 МК України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З аналізу вказаних норм права вбачається обов`язок особи у визначений законодавством строк вивезти транспортний засіб, поміщений у митний режим «Транзит», за межі митної території України, а невиконання такого обов`язку є порушенням митних правил та тягне за собою адміністративну відповідальність.

Позивачем не заперечується сам факт перевищення десятиденного строку транзитного перевезення транспортного засобу, проте він наголошує на технічній несправності транспортного засобу, що виключає адміністративну відповідальність з огляду на відсутність об`єкта оподаткування.

Згідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. Частиною 1 статті 192 МК України передбачено, що якщо транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Натомість судом першої інстанції було встановлено, що позивачем не було здійснено жодних дій по повідомленню органу доходів і зборів про неможливість виконання зобов`язання по вивезенню транспортного засобу у десятиденний термін, що підтверджується як змістом адміністративного позову, так і його підписом в протоколі про порушення митних правил, з яким він погодився, зауважень до якого не мав, а також його письмовими поясненнями від 20.12.2018 року, де зазначив, що паперів для підтвердження знаходження автомобіля в несправному стані не має (а.с.5-6, 27).

Таким чином, посилання позивача на форс-мажорні обставини - перебування автомобіля на ремонті жодним доказом на момент складення протоколу та винесення постанови не підтверджувалися, а надані суду акти здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) від 26.11.2018 року (а.с.11) і від 03.01.2019 року (а.с.12), складені ПП «Полірем 2011», підтверджують лише виконання певних робіт по ремонту автомобіля, але не є доказом неможливості його вивезення у встановлений строк.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги та апеляційну скаргу, посилається на те, що у відповідності до п. 93 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» фізична особа звільняється від адміністративної відповідальності за порушення строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту у разі сплати належних митних платежів та коштів, що дорівнює розміру п`ятисот неоподаткованих мінімумів громадян. З приводу вказаних тверджень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до зазначеного пункту встановлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту".

Тобто умовою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митного режиму ввезення транспортного засобу є здійснення митного оформлення шляхом сплати належних митних платежів в повному обсязі та сплата коштів в розмірі 8500 гривень.

Апелянт зазначає, що 04.01.2019 р. при подачі декларації за формою МД-2 з метою розмитнення автомобіля «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ним в добровільному порядку було сплачено суму коштів в розмірі 8500 грн. Сплата була здійснена 04.01.2019 р. о 09 год. 54 хв.

19.02.2019 р. до Чернігівської митниці ДФС України було подано виправлену декларацію під гарантію на розмитнення вказаного автомобіля, з урахуванням коригування вартості автомобілю.

Колегія суддів не приймає до уваги вищевказані доводи позивача, оскільки доказів на підтвердження здійснення митного оформлення автомобіля «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 як на день складання протоколу та винесення постанови, так і на день розгляду даної справи - суду не надано, сплата платежів - 65185,99 гривень (а.с.40) є лише частиною необхідних до сплати платежів (а.с.39), а отже підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 МК - відсутні.

З огляду на викладені мотиви, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже оскаржувану постанову слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила, згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 250, 286, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Н.М.Літвіна

Я.М.Собків