Справа № 826/8492/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8492/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району Київської області" Попової Олександри Валеріївни третя особа: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання протиправною та скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району" Київської області Попової Олександри Валеріївни (далі - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про:

- визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю ПАТ "Укрсоцбанк" на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вчинену державним реєстратором Поповою Олександрою Валеріївною КП Центр розвитку та інвестицій Васильківського району Київська обл.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року провадження у справі за вказаним позов було закрите.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки у цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса, яка у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень. Натомість спір про право, за твердженням позивача, між учасниками справи відсутній.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін виходячи із наступного.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір не підлягає розгляду і вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо юрисдикції даного спору, оскільки він відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17.

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 030.29-50/245-С, за умовами якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у сумі 96 000 (дев`яносто шість тисяч) доларів США 00 центів, зі сплатою 12,25 (дванадцять цілих двадцять п`ять) процентів річних.

02.04.2007 року між вказаними сторонами укладено Іпотечний Договір № 030.29-50/245-С, за мовами якого Іпотекодавець ( ОСОБА_1 ) у якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 030.29-50/245-С від 02.04.2007 року, укладеним між Іпотекодержателем (Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк") та Іпотекодавцем (позивач), надалі за текстом - "Основне зобов`язання", передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме:

трикімнатну квартиру № 104 (сто чотири), загальною площею 90, 40 (дев`яносто цілих сорок сотих) квадратних метри, житловою площею 46, 70 (сорок шість цілих сімдесят сотих) квадратних метри, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 29.08.2005 року № 3607 "Предмет іпотеки".

Згідно п. 4.1-4.5 вказаного Договору Іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

У разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки;

Іпотекодавець в будь-який час до моменту реалізації Предмета іпотеки має право припинити звернення на нього стягнення шляхом повного виконання забезпечених іпотекою зобов`язань.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки, з метою забезпечення його належного господарського використання згідно з його цільовим призначенням, а також отримання доходів, Предмет іпотеки передається Іпотекодержателю, або трегій особі за погодженням між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Договором. Управління Предметом іпотеки відповідно до цього пункту може здійснюватись, зокрема, шляхом його передачі в найом (оренду), лізинг, інше платне користування тощо.

Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України „Про іпотеку"; або шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України „Про іпотеку"; або шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею б Закону України „Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

При цьому, згідно наданої позивачем Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.05.2018 року № 124257253, 03.05.2018 року Державним реєстратором Комунального підприємства "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району" Київської області Поповою Олександрою Валеріївною прийнято рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер 40908146, яким за ПАТ "Укрсоцбанк" зареєстровано право власності на квартиру № 104 (сто чотири), загальною площею 90, 40 (дев`яносто цілих сорок сотих) квадратних метри, житловою площею 46, 70 (сорок шість цілих сімдесят сотих) квадратних метри, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі наступних документів:

- договору іпотеки;

- письмової вимоги;

- рекомендованого поштового повідомлення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про державну реєстрацію права та їх обтяжень, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у редакції, чинній на час звернення до суду з даним позовом, обов`язковою ознакою справи адміністративної юрисдикції, окрім наявності у складі учасників процесу суб`єкта владних повноважень, також є публічно-правових характер спору, що виник між ними.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Ознаки публічно-правового спору викладені, зокрема у постанові Великої Палати Верхового Суду від 28 серпня 2018 року у справі № 826/7122/15, відповідно до якої до публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує, що позивач звернувся до суду з даним позовом як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач хоч і вказує на вчинення державним реєстратором реєстраційної дії з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проте адміністративний позов спрямований не на забезпечення дотримання публічно-правового порядку проведення державної реєстрації, а на захист права власності на квартиру, яка внаслідок прийняття оскаржуваного рішення була зареєстрована за іншою особою - ПАТ «Укрсоцбанк».

Також колегія суддів приймає до уваги, що спірні правовідносини пов`язані із виконанням договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 030.29-50/245-С, що були укладені між між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) 02 квітня 2007 року, а також укладеного між вказаними сторонами укладено Іпотечний Договір № 030.29-50/245-С 02 квітня 2007 року.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28 серпня 2018 року у справі № 826/7122/15, якщо позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, спірні правовідносини пов`язані з невиконанням умов цивільно-правових договорів (кредитного та іпотечного), незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами цивільного процесуального законодавства.

Також колегія суддів приймає до уваги, що Велика Палата Верховного Суду при ухваленні постанови від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 відступила від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 25 квітня 2017 року у справі № 21-3197а16 та Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 619/2019/17 про те, що у справах про оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими проведено державну реєстрацію права приватної власності на майно на підставі договорів іпотеки спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, тому спір є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки зазначена категорія справ відноситься до спорів щодо права на предмет іпотеки, тобто права цивільного, отже має розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Також Велика Палата Верховного Суду наголосила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не вірно визначив суд, до юрисдикції якого належить розгляд і вирішення даного спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.