Справа № 820/4361/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 р.Справа № 820/4361/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Кухар М.Д.) від 19.11.2018 року (повний текст рішення складений 21.11.2018 р.) по справі № 820/4361/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної казначейської служби України у Дергачівському районі Харківської області, Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом Управління Державної казначейської служби України у Дергачівському районі Харківської області, Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила суд: скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 3877-13 від 19.05.2017 року; стягнути з Держави України в особі ГУДФС України в Харківській області помилково сплачені кошти в розмірі 30102,5 грн. на користь ОСОБА_1 ; зобов`язати ГУ ДФС у Харківській області направити подання до УДКСУ Дергачівського району Харківської області щодо повернення помилково сплачених коштів в розмірі 30102,5 гривень на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року по справі № 820/4361/18 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та вважає, що внесення змін до елементу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у вигляді нової методики розрахунку податку на 2016 рік відбулося пізніше ніж за шість місяців до нового бюджетного періоду, що суперечить принципу стабільності податкового законодавства України. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року по справі № 820/4361/18 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник Головного управління ДФС у Харківській області в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є власником житлового будинку загальною площею 740.5 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.07.2012 року НОМЕР_2 .

19 травня 2017 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 3877-13, яким відповідно до п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості" за 2016 рік в розмірі 30102,05 грн.

17.11.2017 року ОСОБА_1 у Відділенні Приватбанку №37 Харківського ГРУ, 61202, м. Харків, проспект Людвига Свободи , б .43 сплатила 30102,05 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0.895453578.2.

Позивач вважає сплату податку помилковою з огляду на те, що порушено принцип стабільності податкового законодавства, який зокрема полягає в тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори. їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року"

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявний обов`язок сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки фізичними особами, оскільки належний позивачу житловий будинок є об`єктом оподаткування, а позивач підпадає під визначення платника податку в розумінні ПК України, отже, оскаржуване податкове повідомлення - рішення контролюючого органу прийнято у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством, а суми податку сплаченого на його виконання поверненню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Правові засади справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти та розміри ставок, порядок сплати, отримання пільг визначені ст. 266 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об`єктом оподаткування.

У відповідності до п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII (далі - Закон № 909-VIII) - пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Вказаним законом також визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування".

Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області №3 від 20.01.2016 року для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлено ставку 0,5% від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2016 року. У 2016 році мінімальна заробітна плата становила 1378 грн. Отже, ставка податку становить 1378 х 0,5 = 6,89.

Пунктом 266.4.1 статті 266 ПК України встановлена пільга зі сплати податку, так база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з пп. 266.4.3. пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються, зокрема, до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Окрім того, абз. «г» п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України встановлено, що за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником житлового будинку загальною площею 740.5 кв. м., який підпадає під визначення об`єкту оподаткуванні відповідно до ПК України. Таким чином, розрахунок податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки складає: 740,5 кв. м. x 6,89 (ставку податку) = 5 102,45 грн. + 25 000 (збільшення суми податку) = 30102,45 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що внесення змін до елементу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у вигляді нової методики розрахунку податку на 2016 р. відбулося пізніше ніж за шість місяців до нового бюджетного періоду, що суперечить принципу стабільності податкового законодавства, та зазначає наступне.

У 2016 р. зупинено дію пп. 12.3.4 п.12.3 cт. 12 ПК України, що свідчить про відсутність обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків і зборів. Таким чином, Податковим кодексом України встановлений обов`язок громадянина сплатити податок за 2016 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

У разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік, таке має братись до уваги контролюючим органом при здійсненні розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлений обов`язок громадянина сплатити податок за 2016 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 820/5457/17.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення відповідає вимогам законодавства, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з врахуванням всіх обставин справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року по справі № 820/4361/18 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року по справі № 820/4361/18 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року по справі № 820/4361/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 03.06.2019 року