Справа № 805/48/17-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року справа №805/48/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

представника позивача Кравченко О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі №805/48/17-а (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Волноваська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача податковий борг зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати штрафних санкцій за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у сумі 17000 грн, який утворився внаслідок несплати узгодженого податкового зобов`язання, визначеного рішенням про застосування фінансових санкцій від 29.06.2016 року № 0.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України податковий борг зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та не звернув уваги, що постановою Волноваського районного суду Донецької області від 08 вересня 2016 року № 221/3301/16-п адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення взагалі не містить відомостей щодо назви напою, осіб, дати, місця вчинення тощо. Свідки підтверджують фактичну відсутність події, яка викладена у протоколі від 24.06.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, судове рішення - без змін.

Фактичні обставини справи.

Відповідач - ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця, перебуває на податковому обліку в Волноваській ДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (Волновасько-Мангушське управління), про що зазначено у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.176).

24 червня 2016 року Волноваською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за наслідками якої складено акт від 29.06.2016 № 821/05/33/43(а.с.6-7).

Акт перевірки № 821/05/33/40/43 від 29.06.2016 отриманий відповідачем особисто 24.06.2016 року під час проведення перевірки і підписаний без зауважень (а.с.7).

Згідно пояснень ОСОБА_1 , що адресовані начальнику Волноваською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 24.06.2016 року, вона зазначає на свою необізнаність щодо необхідності оформлення ліцензії для роздрібної торгівлі алкогольними напоями - пивом. Зі встановленим порушенням відповідач погодилась (а.с.43).

За результатами перевірки Волноваською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області за порушення вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, - прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2016 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції - штраф у розмірі 17 000, 00 грн.

Податкове повідомлення-рішення отримане відповідачем ОСОБА_1 особисто 29.06.2016 року (а.с.8).

27 липня 2016 року Волноваською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області винесено податкову вимогу форми «Ф» № 39460-17, відповідно до якої загальна сума податкового боргу відповідача за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 26.07.2016 року становить 1 353, 93 грн. (а.с.9).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01.03.2017 року стягнуто з відповідача на користь державного бюджету податковий борг зі сплати фінансових санкцій у сумі 17 000 грн. (а.с.49-51)

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 року судове рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позовних вимог Волноваської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області відмовлено (а.с.106-108)

Постановою Верховного Суду від 07.09.2018 року скасовано постанови Донецького окружного адміністративного суду від 01.03.2017 та Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017, а справу направлено на новий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду (а.с.135-140).

Верховний Суд, скасовуючи судові рішення, зазначив про передчасність висновків судів попередніх інстанцій, які зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.

Зокрема, зазначив, що у ОДПІ виникає право на стягнення з відповідача коштів у сумі 17000 грн після того, як ця сума податкового зобов`язання буде узгодженою та своєчасно відповідачем несплаченою. Цим обставинам суди попередніх інстанцій не надали правого значення. Так, судами не була досліджена вимога від 27.07.2016 №39460-17, за якою станом на дату її винесення у відповідача рахується податковий борг на суму 1353 грн. 93 коп., натомість податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2016 № (винесене раніше ніж вказана вимога) контролюючий орган визначив до відповідача штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону №481/95-ВР у сумі 17000 грн. 00 коп.

При новому розгляді даної справи суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що до податкової вимоги включається узгоджена сума податкового боргу. На момент прийняття податковим органом податкової вимоги від 27.07.2016 року №39460-17 сума штрафних санкцій в розмірі 17000 грн не була узгоджена, в зв`язку з чим не могла бути включена до зазначеної податкової вимоги.

Відповідачем податкове повідомлення-рішення, яким до нього застосовані фінансові санкції в розмірі 17000 грн не оскаржувалося, та час звернення податкового органу з цим позовом до суду сума штрафу є узгодженою, суду не надано доказів, які б свідчили про відсутність у ФОП ОСОБА_1 . податкової заборгованості.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і надалі в редакції чинний на час звернення контролюючого органу до суду з позовною заявою) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 59.1, 59.3 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно із пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Аналіз зазначених положень Податкового кодексу України свідчить, що у податкового органу виникає право на стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , коштів у сумі 17 000 грн. після того, як ця сума податкового зобов`язання буде узгодженою та своєчасно відповідачем не сплаченою.

Відповідно до п. 54.3.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань (…), якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

На підставі п.54.5 ст.54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як визначенго абзацем першим п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПКУ, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно із п. 56.15 ст. 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених п. 56.3 ст. 56 ПКУ, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до абзацу другого п.п. 56.17.5 п. 56.18 ст. 56 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Згідно з абзацем четвертим п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як свідчать матеріали справи податкове повідомлення-рішення №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції - штраф у розмірі 17 000 грн, прийнято 29.06.2016 року та цього ж дня особисто отримано відповідачем ОСОБА_1 (а.с.8).

На час звернення 03.01.2017 року податкового органу до суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1, податкового боргу в розмірі 17000 грн відповідачем зазначене податкове повідомлення- рішення не оскаржувалося ані в адміністративному, ані в судовому порядку, тому сума фінансових санкцій (штрафу) за цим податковим повідомленням-рішенням є узгодженою.

Отже, з огляду на надані податковим органом докази наявності у відповідача податкового боргу в сумі 17000 грн, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що Волноваською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області вимога № 39460-17 прийнята 27.07.2016 року, за якою на дату її винесення у відповідача рахувався податковий борг на суму 1 353,93 грн.

Натомість податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2016 року № (винесене раніше, ніж вказана вимога) контролюючий орган визначив до відповідача штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону №481/95-ВР у сумі 17000 грн, які не включені до податкової вимоги від 27.07.2016 року.

Однак, на момент прийняття податкової вимоги від 27.07.2016 року сума штрафних санкцій, що застосовані до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не була узгоджена з огляду на положення ст..56 ПК України, отже не могла бути включена до податкової вимоги.

Податковий кодексу України не містить обов`язку контролюючого органу повторно вручати платнику податків податкову вимогу у разі зміни суми податкового боргу.

Податкова вимога в розумінні підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України це - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Суд зазначає, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків.

При цьому суд першої інстанції правильно зазначив, що ФОП ОСОБА_1 не надавала заперечень щодо виявлених порушень при проведенні перевірки від 29.06.2016 року. Згідно її пояснень, адресовані начальнику ОДПІ від 24.06.2016 року, ФОП ОСОБА_1 не заперечувала проти вчинення порушення, вказуючи на необізнаність стосовно необхідності оформлення ліцензії для роздрібної торгівлі алкогольними напоями - пивом.

Суд не приймає посилання апелянта на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 08 вересня 2016 року № 221/3301/16-п та показання свідків, оскільки предметом цієї справи є оцінка обставин щодо наявності чи відсутності у позивача податкового боргу.

Натомість, питання законності нарахування податкового зобов`язання податковим повідомленням-рішенням № від 29.06.2016 року, не підлягає дослідженню в рамках цієї справи.

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування відсутності податкової заборгованості в розмірі 17000 грн.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі №805/48/17-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі №805/48/17-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 04 червня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова