Справа № 640/4517/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2019 року № 640/4517/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (Житлово-побутової комісії), начальника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Демченко Людмили Дмитрівни

про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (Житлово-побутової комісії) (далі також - відповідач 1), начальника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Демченко Людмили Дмитрівни (далі також - відповідач 2), в якому просить:

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (Житлово-побутову комісію) повторно розглянути питання про виключення з числа службових жилих приміщень квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати начальника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Демченко Людмилу Дмитрівну розглянути питання про направлення клопотання щодо виключення з числа службових квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.03.2009 року позивачу видано ордер №4092 на право зайняття службового жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, Житлово-побутовою комісією Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві 02.08.2018 року не прийнято рішення про направлення клопотання начальника ГУ ДФС у м. Києві Демченко Л.Д. до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо виключення з числа службових квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 640/4517/19 та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представником відповідача 1 27.03.2019 року подано до суду відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що під час прийняття рішення відповідач 1 керувався Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим Радою Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, з огляду на що, вважає, що рішення прийнято із дотриманням вимог чинного законодавства та у межах повноважень.

Відповідачем 2 відзиву не надано.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Державної податкової адміністрації у м. Києві від 19.02.2009 року № 2 про надання службових жилих приміщень прийнято рішення: виділити ОСОБА_1 для тимчасового покращення житлових умов службову однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Жилу площу видано на підставі пункту 35 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 "Про службові житлові приміщення".

Квартиру № 71 надано як службову на родину з однієї особи згідно з Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.03.2009 року №186.

14.03.2009 року ОСОБА_1 видано ордер № 4092 на право зайняття службового жилого приміщення.

Відповідно до записки директора Департаменту матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Рахуби А.М., погодженою в.о. Голови ДФС України Проданом М.В., погоджено виключення з числа службових квартиру АДРЕСА_1 від 03.07.2018 року № 45/99-99-01-25(03).

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач має 14-річний стаж роботи у органах податкової та митної служби, у тому числі на керівних посадах, володіє численними подяками.

02.08.2018 року на засіданні житлово-побутової комісії Головного управління ДФС у м. Києві не прийнято рішення про направлення клопотання начальника ГУ ДФС у м. Києві Демченко Л.Д. до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо виключення з числа службових квартиру АДРЕСА_1 . Члени комісії проголосували "за" - 4 голоси та "проти" - 6 голосів.

Всебічно і повно дослідивши матеріали справи, доводи позивача та відповідача 1, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Статтею 1 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни України мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.

Таким чином, основними формами реалізації конституційного права на житло є будівництво житла, придбання житла у власність, оренда житла, безкоштовне отримання житла.

Відповідно до статті 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статтею 121 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Відповідно до статті 47 Житлового кодексу Української РСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу.

Згідно з статтею 48 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно становить одну кімнату (однокімнатну квартиру) або призначене для осіб різної статі (частина друга статті 50).

Відповідно до статті 125 Житлового кодексу Української РСР, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Порядок виключення жилого приміщення з числа службових встановлено Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим Радою Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 та Положенням про порядок забезпечення жилими приміщеннями працівників Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 02.08.2013 року № 318.

Пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене Радою Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 встановлено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до пункту 3.5. Положення про порядок забезпечення жилими приміщеннями працівників Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 02.08.2013 року № 318, виключення жилого приміщення з числа службових проводиться на підставі клопотання органу доходів і зборів до органу місцевого самоврядування. Направлення клопотання здійснюється за умови отримання погодження Міністерства доходів і зборів України щодо виключення жилого приміщення з числа службових.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 160 «Про утворення Державної фіскальної служби» було утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів.

Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України, у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Таким чином, Державна фіскальна служба України є правонаступником Міністерства доходів і зборів України.

Відповідно до Положення про місцеву державну адміністрацію, затвердженого Указом Президента України від 14.04.1992 року № 252, місцева державна адміністрація є правонаступником виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів. Тому органом, до якого має бути направлене клопотання є Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація.

Судом встановлено, що квартиру 71 надано позивачу як службову на родину з однієї особи згідно з Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.03.2009 року №186, та ордером від 14.03.2009 року № 4092.

Разом з тим, погодження Державної фіскальної служби України виключення жилого приміщення з числа службових підтверджується доповідною запискою директора Департаменту матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Рахуби А.М., погодженою в.о. голови ДФС України Проданом М.В. щодо прийняття рішень про погодження виключення з числа службових від 03.07.2018 року № 45/99-99-01-25(03).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішенням засідання Житлово-побутової комісії Головного управління ДФС у м. Києві повинно бути вирішено питання про направлення клопотання начальника ГУ ДФС у м. Києві Демченко Л.Д. до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо виключення з числа службових квартиру АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 - головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податку на землю з фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб).

Втім, станом на дату звернення до суду Головним управлінням ДФС у м. Києві вказаних дій не вчинено, та відповідно Начальником управління ГУ ДФС у м. Києві Демченко Людмилою Дмитрівною не направлено клопотання щодо виключення з числа службових квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, з огляду на що, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, Відповідачами як суб`єктами владних повноважень в ході судового розгляду не доведено обґрунтованість висновків і правомірність своїх дій у зв`язку із чим суд задовольняє позовні вимоги.

Керуючись статтями 2, 6, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) задовольнити.

2. Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (Житлово-побутову комісію) (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) повторно розглянути питання про виключення з числа службових жилих приміщень квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати начальника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Демченко Людмилу Дмитрівну (04116 , м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 ) розглянути питання про направлення клопотання щодо виключення з числа службових квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 );

Відповідач 1: Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, );

Відповідач 2: Начальник Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Демченко Людмила Дмитрівна (04116 , м. Київ , вул. Шолуденка, 33/19 ).

Суддя Л.О. Маруліна