Справа № 520/4365/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

03.06.2019 р. справа №520/4365/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представника позивача - ОСОБА_7,

представника відповідача - Гончаренко І.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_2
до Головного управління Держпраці у Харківській області
провизнання нечинною та скасування постанови, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_2 (далі за текстом - заявник, підприємець, ФОП), у порядку адміністративного судочинства (з урахуванням уточнень) заявив вимогу про скасування постанови Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.03.2019 р. №ХК4233/297/3НД/АВ/П/ТД-ФС.

Підставами позову є доводи про те, що владний суб`єкт безпідставно дійшов до висновку про існування трудових відносин з найманими працівниками без укладення трудових договорів.

Відповідач, Головне управління Держпраці у Харківській області (далі за текстом - ГУ, Управління, владний суб`єкт), з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що захід державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування був проведений за рішенням суду, на виконання листа слідчого поліції, і показав на ведення громадянином підприємницької діяльності із залученням праці найманих робітників, але без укладення трудових договорів.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 р. по справі №641/9373/18 старшому слідчому слідчого відділу Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківській області було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у приміщеннях, котрі є власністю: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради з метою відшукання та вилучення станку і документації на обладнання (а.с. 42-46).

Листом від 18.01.2019 р. №62/0781/7 старший слідчий СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області з посиланням на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 р. по справі №641/9373/18 порушив питання про виділення працівника Управління для участі в обшуку (а.с. 68).

18.01.2019 р. з посиланням на лист від 18.01.2019 р. №62/0781/7 старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області владним суб`єктом було видано наказ №01.01-07/132 з приводу проведення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування стосовно ФОП ОСОБА_2 (а.с. 69, 69 зворот).

Отже, правовими підставами для призначення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування у даному конкретному випадку владним суб`єктом зазначено лист від 18.01.2019 р. №62/0781/7 старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області, який відсилає до ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018р. по справі №641/9373/18.

Інших правових підстав для реалізації управлінських функцій з контролю текст розпорядчого документа Управління не містить.

18.01.2019 р. працівниками Управління було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з ненадання необхідних документів (а.с. 72-73).

18.01.2019 р. відповідачем була складена вимога №ХК4233/297/ПД з приводу надання підприємцем усіх документів про організацію та провадження діяльності у період 2017-2018 рр.

28.01.2019 р. працівниками Управління було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з ненадання необхідних документів (а.с. 77-78).

28.01.2019 р. відповідачем була складена вимога №ХК4233/297/ПД змісту, аналогічного до вище згаданої (а.с.79-80).

04.02.2019 р. працівниками Управління було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з ненадання необхідних документів (а.с. 81-82 зворот).

01.03.2019 р. Управлінням була видана оскаржене постанова №ХК4233/297/3НД/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у сумі 751.140,00 грн.

Як з`ясовано судом, юридичною підставою для прийняття оскарженого рішення владний суб`єкт обрав ст. 259 та абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч. 3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 8 Порядку накладання штрафі за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (затверджений постановою КМУ від 17.07.2013 р. №509; далі за текстом - Порядок №509), а фактичною підставою послугувало судження владного суб`єкта про використання особою найманої праці 6 робітників без укладення трудових договорів.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб`єкта, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі установлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 234 Кримінального процесуального кодексу України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів.

Отже, дозвіл на обшук надається кримінальним судом в інтересах виключно досягнення цілей та завдань досудового розслідування у кримінальному провадженні, а не створенні умов для реалізації адміністративним органом владних управлінських повноважень.

Натомість, порядок державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання визначені положеннями глави XVIII Кодексу законів про працю України, Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Порядку №509, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (затверджено постановою КМУ від 26.04.2017р. №295; далі за текстом - Порядок №295).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спосіб та підстави (як складові елементи механізм, порядку, процедури) реалізації владними суб`єктами повноважень контролю у сфері господарської діяльності визначені, насамперед, приписами Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", ст. 1 якого передбачено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Отже, за правовою суттю, природою та призначенням інспекційні відвідування органів Державної служби України з охорони праці належать до кола заходів державного нагляду (контролю).

Відтак, підстави інспекційних відвідувань мають узгоджуватись з положеннями ст.ст. 5 і 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а у разі виникнення правових колізій - перевага (пріоритет) у застосуванні має віддаватись саме переліченим нормам матеріального права.

Тому, суперечність у підставах призначення інспекційних відвідувань між ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (затверджено постановою КМУ від 26.04.2017 р. №295; далі за текстом - Порядок №295) має вирішуватись на користь закону як правового акту вищої юридичної сили.

При цьому, суд зважає, що у силу ч. 2 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

У свою чергу за приписами ч. 4 ст. 2 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Таким чином, за відсутності відповідного закону, котрий присвячений питанням здійснення контролю у сфері державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення слід керуватись саме приписами ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Згідно з названою нормою закону рішення суду не є підставою для призначення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Окремо суд відмічає, що рішення суду по кримінальній справі про надання органу досудового розслідування дозволу на проведення обшуку із залученням працівника відповідного територіального органу Державної служби України з охорони праці означає лише те, що така особа набуває повноважень на участь у слідчій дії у якості спеціаліста у порядку ст. 71 Кримінального процесуального кодексу України, але не створює окремої підстави для реалізації органом управління власного контрольного повноваження.

Наостанок з даного питання суд відмічає, що згідно з п. 4 ст. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням суду про порушення законодавства про працю.

Водночас із цим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодного рішення суду, яке б надавало підстави для проведення заходу позапланового державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування стосовно саме заявника.

Наведене засвідчує, що отримавши рішення суду - ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від від 20.12.2018 р. по справі №641/9373/18, владний суб`єкт вдався до власного та помилкового тлумачення змісту цього судового акту, кваліфікувавши це рішення як дозвіл на проведення інспекційного відвідування, хоча насправді судовий акт стосувався виключно дозволу на проведення обшуку як слідчої дії.

Окрім того, розглядаючи справу, суд відмічає, що за загальним правилом ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Владний суб`єкт від виконання цього обов`язку положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не звільнений.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані, зокрема: повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримуватися від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання.

Судом виявлено, що у спірних правовідносинах відповідачем, владним суб`єктом, було безпідставно розширено предмет заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування поза межами ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 р. по справі №641/9373/18

Додатково суд зважає на правові висновки Верховного Суду у постанові від 19.10.2018 р. по справі №805/3137/17а (провадження №К/9901/1072/17) з приводу як юридичного значення рішення кримінального суду про надання дозволу на проведення перевірки, так і юридичних наслідків проведення заходу державного нагляду (контролю) за відсутності передбаченої законом підстави.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання, що міра юридичної відповідальності у даному конкретному випадку обрана владним суб`єктом не вірно, накладене покарання не узгоджується з обставинами фактичної дійсності, процедура накладення штрафу свідчить про недотримання прав та інтересів позивача, адже оскаржене рішення винесено за відсутності події вчинення особою протиправного діяння, виявленого, зафіксованого та оціненого в установленому законом порядку.

Додатково суд бере до уваги і ту обставину, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 р. по справі №826/8917/17 була визнана нечинною у повному обсязі постанова КМУ від 26.04.2017 р. №295, якою були затверджені і Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, і Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999 р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян ( MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії"), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України при винесенні оскарженого рішення.

При цьому, з огляду на приписи ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позову, скасувавши наказ Управління про призначення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування та визнавши протиправними дії Управління з проведення інспекційного відвідування, позаяк участь спеціаліста у процедурі обшуку за рішенням суду не передбачає можливості реалізації владної управлінської функції контролю.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі охорони праці знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення позову.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Харківській області від 18.01.2019р. №01.01-07/132 в частині призначення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування стосовно Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ).

Визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Харківській області з приводу проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування стосовно Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 18.01.2019р. №01.01-07/132.

Визнати протиправними та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.03.2019р. №ХК4233/297/3НД/АВ/П/ТД-ФС.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України 4 червня 2019 року.

Суддя Сліденко А.В.