Справа № 1840/3218/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 р.Справа № 1840/3218/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Маяк" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 18.02.19 року по справі № 1840/3218/18

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Маяк"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю "Маяк", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Охтирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив суд: зобов`язати Охтирську об`єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Сумській області внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016 року, за якими станом на 01.01.2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету та/або Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування позивачу податку на додану вартість, заявленого в податковій декларації з податку на додану варість за 03 місяць 2010 року, у сумі 40068 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року в задоволенні адміністративного позовуТовариства з додатковою відповідальністю "Маяк" відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 41 Конституції України, п.п. 7.7.5, 7.7.6 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", ст. 19-3 ПК України, ст.ст. 2, 9 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Зазначив, що позивачем у повному обсязі сплачено податок на додану вартість, визначений у декларації з ПДВ за червень 2018 року. Крім того, позивачем прийнято рішення про отримання суми бюджетного відшкодування у сумі 40068 грн. по декларації за березень 2010 року. Рішення про зміну напрямку узгодженої суми та використання її для погашення зобов`язань позивачем не приймалось та відповідної заяви не подавалось. Самостійно вчиняти такі дії без заяви платника податку відповідач повноважень не має. Крім того, на підтвердження своїх пояснень відповідачем не надано ніяких доказів.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2019 року замінено відповідача у справі - Охтирську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Сумській області на правонаступника Головне управління ДФС у Сумській області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачем разом з декларацією з ПДВ за березень 2010 року подано заяву та розрахунок сум бюджетного відшкодування.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 03.10.2010 № /0 про зменшення суми бюджетного відшкодування на 40068 грн. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 у справі № 2а-8979/10/1870 позов ТДВ Маяк частково задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.10.2010 № /0 про зменшення суми бюджетного відшкодування на 40068 грн. (а.с. 55-60). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 постанова суду першої інстанції залишена без змін (а.с. 61-65). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.05.2018 судові рішення залишено без змін, касаційну скаргу без задоволення (а.с. 66-71).

Таким чином, право позивача на отримання бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 40068 грн. по декларації за березень 2010 року підтверджено судовими рішеннями.

25.05.2018 позивач звернувся до ГУ ДФС у Сумській області із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та 09.07.2018 з повторною заявою (а.с. 76). Листом від 27.06.2018 ГУ ДФС у Сумській області повідомлено позивачу, що суми бюджетного відшкодування, не відшкодовані за заявою до декларації за березень 2010 року, підлягали включенню до Тимчасового реєстру заяв, поданих до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 суми податку на додану вартість не відшкодовано з бюджету. Реєстр сформовано до 10.01.2017. Через відсутність нормативного регулювання порядку внесення відомостей до Тимчасового реєстру та не визначеність порядку відшкодування сум ПДВ за заявами, що до нього включено, ГУ ДФС у Сумській області технічної можливості та законних підстав вчиняти будь-які дії по відшкодуванню позивачу сум ПДВ за декларацією за березень 2010 року не має (а.с. 77-78).

Непогоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без задоволення, виходив з того, що відповідач не є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, не наділений та не був наділений станом на 01.01.2017 року повноваженнями з формування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та внесення до нього змін чи доповнень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 було внесено зміни до Податкового кодексу України, було змінено порядок адміністрування податку на додану вартість та відшкодування з бюджету сум податку. При цьому, п. 52 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень до ПК України встановлено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відповідно до п. 56 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень до ПК України до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу. Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

На момент звернення позивача до суду п.п. 200.7.2, 200.7.3 п. 200.7 ст. 200 ПК України передбачено автоматичне внесення заяв про відшкодування ПДВ до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Повернення сум здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру. Відповідно до п.п. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України формування Реєстру здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до повідомлення Міністерства фінансів України на запит суду, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику (Державною фіскальною службою України) було сформовано Тимчасовий реєстр, до якого включені наявні в ДФС станом на 31.01.2017, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування, подані до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Також повідомлено, що порядок доповнення Тимчасового реєстру сумами ПДВ, заявленими до бюджетного відшкодування до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 органами ДФС було відмовлено у бюджетному відшкодуванні та стосовно яких набули чинності рішення суду на користь платника податку щодо такого бюджетного відшкодування на законодавчому рівні не врегульовано (а.с. 187).

Як було зазначено вище, позивачем заявлено до відшкодування суми податку на додану вартість при поданні декларації за березень 2010 року, тобто до 01.02.2016.

У зв`язку з тим, що бюджетне відшкодування у сумі 40068 грн. не було отримано товариством станом на 01.01.2017, ці суми підлягали включенню саме до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а не Реєстру, до якого включаються суми бюджетного відшкодування за заявами, що подані після 01.02.2016.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції представниками відповідача наголошувалось, що відповідно до інтегрованої картки платника податків по ПДВ обліковується переплата в сумі 40068,00 грн., що виникла в зв`язку з відображенням в ІКП рішень судів зазначених в апеляційній скарзі.

З наведених норм Перехідних положень до Податкового кодексу України та повідомлення Міністерства фінансів України вбачається, що формування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснювалось центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, тобто ДФС України.

Судова колегія зазначає, що відповідач не є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, не наділений та не був наділений станом на 01.01.2017 року повноваженнями з формування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та внесення до нього змін чи доповнень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії, які не віднесені законом до його повноважень, є безпідставними. Таким чином, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року по справі 1840/3218/18 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Маяк" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року по справі № 1840/3218/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 06.06.2019 року