Справа № 826/15715/16
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Собківа Я.М. та суддів Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2018 року адміністративний позов задоволено .

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме: надати оригінал документа про сплату судового збору у встановленому законом розмірі та вмотивовану заявя про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Пунктом 4 частини 1 статті 299 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно зворотного поштового повідомлення, яке повернулося на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду, копію ухвали від 17 січня 2019 року, отримано апелянтом 23 січня 2019 року, а тому останнім днем для усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до ухвали від 17 січня 2019 року фактично є 04 лютого 2019 року.

Як вбачається із зворотного повідомлення про вручення (а.с.89), копію оскаржуваного рішення від 14 червня 2018 року отримано апелянтом 10.07.2018 р., а тому останнім днем подання апеляційної скарги є 10.08.2019 р.

Звертаючись вдруге з апеляційною скаргою 29.10.2018 року, тобто з пропуском 30-денного строку на оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2018 року, який відраховується з дня отримання копії рішення, апелянтом не надано обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка б підтверджувала поважність пропуску строку для подачі апеляційної скарги.

01.02.2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання (вх. 4078) від представника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про усунення недоліків апеляційної скарги,яке мотивоване відсутність бюджетних асигнувань та тим, що первинна апеляційна скарга подана в межах строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів на сплату судового збору не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.11.2018 р. у справі 804/958/17, від 17.10.2018 р. у справі № 808/2282/15, від 01.10.2018 р. у справі № 813/4076/15, від 20.04.2018 р. у справі № 822/2337/17, від 17.10.2018 р. у справі № 810/1802/17, від 02.10.2018 р. у справі № 805/3544/17-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при розгляді вищевказаного клопотання апелянта.

Крім того, колегія суддів також враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких, держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

При цьому, у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Крім того, Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено та апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

При цьому, скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору або продовження строку для усунення недоліків.

За приписами частини першої статті 133 КАС суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що стаття 133 КАС регулює питання звільнення, відстрочення, розстрочення та зменшення розміру всіх належних до оплати видів судових витрат. Питання ж звільнення, відстрочення, розстрочення та зменшення розміру судового збору регулюється спеціальними нормами Закону України «Про судовий збір», до яких, зокрема, і відсилає частина друга статті 132 КАС.

Таким чином, загальні норми статті 133 КАС не підлягають застосуванню при вирішенні питання звільнення, відстрочення, розстрочення та зменшення розміру судового збору, позаяк зазначене питання регулюються спеціальними нормами статті 8 Закону України «Про судовий збір», що дозволяють звільняти, відстрочувати, розстрочувати та/або зменшувати розмір судового збору виключно у встановлених випадках.

За таких обставин, оскільки скаржником є юридична особа - суб`єкт владних повноважень, то на нього не розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення, відстрочення або розстрочення його сплати.

Аналогічну позицію у питаннях звільнення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору висловлено Верховним Судом в ухвалах від 11 січня 2018 року по справі № 809/1045/16, від 16 серпня 2018 року по справі № 813/1524/18 (суддя-доповідач Смокович М.І.), від 10 січня 2018 року по справі № 242/3169/17 (суддя-доповідач Мороз Л.Л.) та ін.

При цьому, скаржником не дано належних доказів незадовільного майнового стану, що унеможливлює сплату судового збору.

Суд у даному випадку приймає до уваги висловлену Верховним Судом позицію, що у питаннях сплати судового збору держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж (постанови від 15 травня 2018 року по справі № 804/2979/17 та від 07 червня 2018 року по справі № 822/276/17).

Якщо бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати (ухвали Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № №826/9798/17, від 04 жовтня 2018 року по справі №820/287/18 та ін.).

Враховуючи викладене, підстави для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору відсутні.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку Державній податковій інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на усунення недоліків апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.298 КАС України та ч.2 ст.169 КАС України строк усунення недоліків апеляційної скарги не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Відтак Державній податковій інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві було судом надано максимальний строк, визначений КАС України для усунення недоліків апеляційної скарги.

Разом з тим, станом на 30 травня 2019 року апелянтом не надано квитанції про сплату судового збору та обгрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та не надано інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційного оскарження визнані судом неповажними.

За вищенаведених обставин колегія суддів не вбачає поважних причин, які б стали підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з цим у задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити, та відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання представника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про відстрочення сплати судового збору або продовження строку на усунення недоліків-відмовити.

У задоволенні клопотання представника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження-відмовити.

У відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання скасування податкових повідомлень-рішень-відмовити.

Апеляційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами повернути Державній податковій інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.М. Собків

суддя Ю.А. Ісаєнко

суддя В.В. Файдюк