Справа № 520/4652/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

06.06.2019 р. справа №520/4652/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 13.05.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 14.05.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 30.05.2019 р.

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, позивач, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги (з урахуванням редакційних уточнень) про 1) визнання протиправними дій ГУПФУ в Харківській області щодо неврахування індексації при перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язання ГУПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Харківській області №100/21179 від 28.03.2018 р., виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення з урахуванням індексації, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, та подати звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст.267 КАС України.

Підставами позову є доводи про те, що перерахунок розміру раніше призначеної пенсії проведений без урахування індексації.

Відповідач, ГУ ПФУ у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що процедура індексації не підлягає застосуванню до випадків підвищення пенсії за рішенням суду.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Позивач одержує пенсію, призначену у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як колишньому працівникові органів внутрішніх справ у розмірі 80% від грошового забезпечення, знаходиться на обліку як пенсіонер в ГУ ПФУ в Харківській області.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2018р. по справі №820/579/18 відповідачем, ГУПФУ у Харківській області, проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 р. на підставі довідки від 31.05.2017р.

У подальшому Ліквідаційною комісією ГУ МВСУ в Харківській області стосовно заявника була складена довідка від 28.03.2018р.

На виконання п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 владний суб`єкт здійснив перерахунок пенсії заявника, унаслідок чого розмір пенсії склав: з 01.05.2016р. - 5.207,33грн., з 01.12.2016р. - 5.254,13грн., з 01.05.2017р. - 5.280,13грн., з 01.10.2017р. - 5.336,13грн.

За період січень 20106р.-квітень 2018р. сума доплати до пенсії заявника склала - 57.544,49грн.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого управлінського діяння владного суб"єкта, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі установлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Порядок пенсійного забезпечення працівників системи органів внутрішніх справ України після звільнення зі служби у відставку унормований приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд ураховує, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії особи, а саме: за ст.43 згаданого закону у випадку призначення пенсії вперше та за ст.63 згаданого закону у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

Так, ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагороди за працю), одержані особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи).

Натомість, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено порядок обчислення розміру вже призначеної пенсії шляхом її перерахунку у залежності від тих виплат (як винагороди за працю), котрі одержані третьою сторонньою особою - іншим працівником, який обіймає цю ж саму чи прирівняну посаду (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення іншого працівника - діючого службовця за аналогічною (прирівняною) посадою - винагорода третьої сторонньої особи).

Правильність такого тлумачення змісту ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у рішенні від 15.02.2018р. по зразковій справі № 820/6514/17 (Пз/9901/8/18).

З огляду на викладене, доводи заявника про необхідність використання у процедурі перерахунку розміру раніше призначеної пенсії індексації складових елементів структури власного грошового забезпечення слід визнати юридично неспроможними, позаяк згідно з законом у згаданій процедурі можуть бути використані лише складові елементи структури реально одержаної винагороди третьої сторонньої особи - діючого публічного службовця за аналогічною (прирівняною) штатною посадою.

Тому у цій частині позов до задоволення не підлягає.

Продовжуючи розгляд справи, суд відмічає, що системний аналіз як приписів загальних актів права з питання визначення розміру призначеної пенсії, а саме: Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так і приписів спеціальних актів права, до яких належать: Закон України «Про державну службу», Закон України Про службу в органах місцевого самоврядування», Закон України «Про прокуратуру», Закон України «Про Національну поліцію», Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", також інших актів законодавства з питань визначення розміру пенсії, засвідчив, що в усіх без виключення випадках законодавцем застосовується стала та незмінна юридична конструкція, котра полягає у первісному обчисленні базового розрахункового показника майбутньої пенсії грошового виразу загальної суми коштів як плати за виконану роботу. До цього показника включаються чітко визначені законом складові, котрі у свою чергу можуть обраховуватись у відсотковому значенні, тобто у процентах від іншого показника. Але при цьому, юридичне значення має не такий відсоток, а виключно остаточно розрахована сума складової оплати праці. До розрахованого базового показника застосовується передбачений законом умовний арифметичний розмір пенсії у відсотковому відношенні до загальної величини оплати праці за певний період трудової діяльності.

Суд вважає, що саме означений показник - умовний арифметичний розмір пенсії і є тією сталою незмінною величиною, на котру прямо поширюється дія приписів ст.22 Конституції України і який не може зазнавати зменшення навіть у разі запровадження нового законодавства. За допомогою умовного арифметичного розміру пенсії розраховується і абсолютний арифметичний розмір пенсії, який складає певну грошову суму. Таким чином, у подальших процедурах перерахунку розміру пенсії владний суб`єкт не може зачіпати саме умовного арифметичного розміру пенсії.

З тексту розпорядження ГУ ПФУ в області про перерахунок пенсії заявника від 06.08.2018р. вбачається, що владним суб"єктом збережено первісний умовний показник розміру пенсії у 80 % від грошового забезпечення.

Тому у цій частині позов до задоволення не підлягає.

Розглядаючи справу, суд зазначає, що силу дії прямої норми права, а саме: ст.64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відносно платежів за пенсією, призначених за рішенням суду, закон не містить жодних винятків з наведеного правила.

Між тим, зі змісту відзиву на позов владного суб`єкта вбачається, що індексація пенсії заявника не здійснювалась з причини підвищення розміру пенсії за рішенням суду, а не у порядку законодавства про загальнообов"язкове державне соціальне страхування.

Суд вважає наведений довід владного суб`єкта юридично неспроможним, адже ані приписи Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", ані приписи ст.64 ст.64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не містять такого правила.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, позаяк індексації пенсії заявника не проводив, грунтуючись на помилкових судженнях.

Тому, Головне управління належить обтяжити обов"язком вирішити питання з приводу індексації перерахованої пенсії заявника у межах владного управлінського розсуду адміністративного органу, але з урахуваннмя висновків суду по даній справі.

У решті вимог позов до задоовлення не підлягає, адже доводи заявника усупереч ч.2 ст.79 і ч.4 ст.161 КАС України не підкріплені належними та допустимими доказами.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вирішити питання з приводу проведення індексації пенсії ОСОБА_1 , перерахованої за розпорядженням від 06.08.2018р.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.