Справа № 640/3574/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3574/19 Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України, в якому просить суд:

1. визнати протиправною бездіяльність Національного банку України у період з 01.01.2011 по 17.09.2015 щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", яка виразилась в порушенні:

- строків проведення інспекційної планової перевірки ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" не рідше одного разу на 36 місяців;

- наданні ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" результатів інспекційних перевірок за періоди з 01.01.2008 по 01.01.2012 та з 01.0.2012 по 01.12.2014, встановлених ст. 19 Господарського кодексу України;

- повідомлення ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про встановлення рейтингової оцінки за системою CAMELS за результатами інспекційних перевірок за період з 01.01.2008 по 01.01.2012 та з 01.02.2012 по 01.12.2014;

2. визнати протиправною бездіяльність Національного банку України в періоди з квітня 2012 року по липень 2012 року та з березня 2015 року по травень 2015 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасного рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" на підставі проведених перевірок та складених звіту про інспектування ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" за періоди з 01.01.2008 по 01.01.2012 та з 01.02.2012 по 01.12.2014 і встановленої рейтингової оцінки CAMELS , що є порушенням вимог ст.. 73 Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким справу направити до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вже було зазначено вище, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом до Національного банку України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Відповідно до вказаної ухвали, обґрунтування позивачем причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача про поновлення строку звернення до суду, не вбачаються судом поважними причинами пропуску строку, встановлений десятиденний з дня отримання ухвали для усунення вказаних недоліків, а саме: подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску (вказати інші підстави для поновлення строку).

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла заява від 19.03.2019 (вх.№03-14/29437/19) на виконання ухвали від 11.03.2019 про залишення позовної заяви без руху.

На обґрунтування поважності причин пропуск звернення з відповідним позовом до адміністративного суду, позивач зазначає, що про своє порушене право дізнався після ознайомлення через свого адвоката із матеріалами справи №826/7697/16.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, не можуть бути прийняті судом як такі, що підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що відповідно до викладених позивачем позовних вимог, позивач, оскаржуючи бездіяльність відповідача, посилається на періоди вказаної бездіяльності з 01.01.2008 по 01.01.2012, з 01.02.2012 по 01.12.2014, 01.01.2011 по 17.09.2015.

Водночас, з даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише в березні 2019 року, тобто з пропущенням встановленого законодавством строку для звернення до адміністративного суду.

Судом першої інстанції встановлено, а зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ "Банк "Фінанси та кредит".

У відповідності до ст.67 Закону України «Про банки і банківську діяльність» метою банківського нагляду є стабільність банківської системи та захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках. Наглядова діяльність Національного банку України охоплює всі банки, їх відокремлені підрозділи, афілійованих та споріднених осіб банків, банківські групи, учасників банківських груп на території України та за кордоном, установи іноземних банків в Україні, а також інших юридичних та фізичних осіб у частині дотримання вимог цього Закону щодо здійснення банківської діяльності.

При цьому, у відповідності до ч.3 ст.75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку.

17 вересня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено Національним банком України до категорії неплатоспроможних, про що видано постанову Правління Національного банку України від 17.09.2015 №612.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з моменту запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - 17.09.2015, Національний банк України не здійснює банківський нагляд за зазначеним банком, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку, а тому бездіяльність відповідача, яка оскаржується позивачем мала місце до запровадження тимчасової адміністрації

Враховуючи, що інформація про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перебувала в загальному доступі, є вірним висновок суду першої інстанції, що перебіг строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів позивача розпочався з 17 вересня 2015 року.

Крім того, під час судового засідання представник позивача наголошував, що про своє порушене право позивач дізнався 20.12.2018 року після ознайомлення з матеріалами справи№826/7697/16, а тому саме 20.12.2018 року слід рахувати датою, з якої починається перебіг строку звернення до суду із позовом.

Однак, колегія суддів відхиляє такі посилання, оскільки ч. 1 ст. 122 КАС України передбачає, що строк оскарження починається не тільки з моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав, а і з моменту, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Як вже було зазначено вище, інформація про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перебувала в загальному доступі, а тому саме з 17 вересня 2015 року, тобто з дати коли ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено Національним банком України до категорії неплатоспроможних, позивач міг і повинен був дізнатись про порушення своїх прав.

Інших же дійсно поважних та істотних причин пропуску процесуального строку, позивачем ні у заяві про поновлення строку ні у апеляційній скарзі зазначено не було.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма