Справа № 120/764/19-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 травня 2019 р. Справа № 120/764/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Драло В.О.,

представника відповідача: Чайки А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_2 М ОСОБА_3 ., позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, контролюючий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій.

Підставою для звернення до суду стало прийняття відповідачем рішення № від 29.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 6288,53 грн., яке позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Позовні вимоги, зокрема мотивовані тим, що до позивача застосовано штраф у розмірі 1702,62 грн. та пеню у розмірі 4585,91 грн., а всього на суму 6288,53 грн., нарахованих за несплату (несвоєчасну сплату) єдиного внеску за період із 22.03.2013 включно по 04.07.2018, у той же час, 16.07.2018, тобто напередодні складання оскаржуваного рішення, Бершадським відділенням Гайсинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області було видано довідку від 16.07.2018 про відсутність станом на 16.07.2018 у ФОП ОСОБА_1 заборгованості із сплати єдиного соціального внеску. Також в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за 2018 календарний рік допустив прострочення із сплати єдиного соціального внеску лише на вісім календарних днів при сплаті за перший квартал 2018 року, а саме із 20.04.2018 включно по 27.04.2018; за 2017 календарний рік допустив прострочення із сплати єдиного соціального внеску лише на чотири календарних дні при сплаті за четвертий квартал 2017 року, а саме із 20.01.2018 включно по 23.01.2018. Звертає увагу суду на те, що повністю оплатив суми штрафу та пені, які були визначені у рішенні про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 22.12.2014, що підтверджується квитанцією ПАТ "Креді Агріколь Банк" від 13.07.2015.

Ухвалою від 11.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

29.03.2019 представник ГУ ДФС у Вінницькій області подав до суду відзив на адміністративний позов, у якому вказав, що відповідач не визнає позовні вимоги та обставини викладені позивачем у позовній заяві. Зазначив, що відповідно до даних інформаційної системи фіскального органу в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) позивачем належним чином не виконувались норми ст. 9 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме єдиний внесок на відповідний рахунок органу доходів і зборів за жовтень 2015 року, жовтень 2017 року сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку. У зв`язку чим, на переконання представника контролюючого органу, прийняте ГУ ДФС у Вінницькій області рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29.08.2018 № відповідає вимогам чинного законодавства.

05.04.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій категорично не погоджується з доводами відповідача. Позивач, зокрема вказав, що допущена ним помилка при зазначенні невідповідного казначейського рахунку не може слугувати підставою для застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ. Також зазначив, що відповідач у справі оскаржуваним рішенням повторно (незаконно) нарахував позивачеві штраф та пеню за несвоєчасну сплату ЄСВ у 1-му та 2-му кварталах 2013 року, у той час, коли Бершадська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області рішенням № від 22.12.2014 вже нараховувала ОСОБА_1 штраф та пеню за цей же період, які ОСОБА_1 вже оплатив.

Правом подати заперечення на відповідь на відзив контролюючий орган не скористався.

В судове засідання, призначене на 30.05.2019, позивач не прибув, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення адміністративного позову з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши наявні матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець зареєстрований Бершадською районною державною 03.03.2008, номер запису в ЄДРПОУ 0002508, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця Серії НОМЕР_1 .

Довідкою про взяття на облік платника податків (форма №4-ОПП) №87 від 03.04.2008 Бершадської МДПІ підтверджується взяття ФОП ОСОБА_1 на облік в органах державної податкової служби.

24.09.2008 позивач зареєстрований платником страхових внесків, що підтверджується повідомленням управління Пенсійного фонду у Бершадському районі Вінницької області про реєстрацію платника страхових внесків від 24.09.2008 № 1160/06-23/03.

Починаючи із 01.01.2012 ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування (ставка єдиного податку 5% III група), що підтверджується Свідоцтвом платника єдиного податку серія А №031481 від 25.01.2012.

Відповідно до рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, складеного 29.08.2018 уповноваженою особою ГУ ДФС у Вінницькій області Березнер В.А., до ОСОБА_1 за період із 22.03.2013 по 04.07.2018 застосовано штраф у розмірі 1702,62 грн. та нараховано пеню у розмірі 4585,91 грн., а всього на суму 6288,53 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які були досліджені в процесі розгляду адміністративної справи, суд брав до уваги такі положення матеріального законодавства.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 0.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, далі - ПК України).

Статтею 16 ПК України визначено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня.

Згідно з підпунктом 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Положеннями підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, далі - Закон України №2464-VI).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску, зокрема є:

- роботодавці: 1) підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; 2) фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); 3) фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту);

- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Приписами пункту 1 частини третьої статті 7 №2464-VI врегульовано, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною п`ятою статті 8 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Згідно з частиною десятою статті 9 Закону №2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Положеннями частини одинадцятої статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Приписами частини десятої статті 25 Закону №2464-VI визначено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Приписами пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

Відповідно п. 2 розділу IV Інструкції № 449 сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника в національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства), для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органів доходів і зборів - день списання банком або органом Казначейства суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки Державної фіскальної служби України, відкриті в Казначействі.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (п.п.2-4 розділу IV Інструкції № 449).

Пунктом 1 розділу VII Інструкції №449 визначено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Приписами підпункту 2 пункту 2 розділу VII Інструкції №449 згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Таким чином, за несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій, а також нарахування пені.

Судом встановлено, що до 01.10.2013 органом, який адміністрував єдиний соціальний внесок позивача, як платника єдиного внеску був Пенсійний фонд. Після цього періоду позивач як платник єдиного внеску адмініструвався у податковому органі.

На підставі вимог Інструкції № 449 та згідно з даними ІКП 71020000 у відношенні ФОП ОСОБА_1 . сформовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені № від 06.09.2018.

Підставами нарахування штрафних санкцій та пені оскаржуваним рішенням є несвоєчасна сплата позивачем сум ЄСВ, нарахованих за різні звітні періоди. До рішення додано розрахунок штрафних санкцій та пені №000906/02-32-51-02/298501958 від 29.08.2018.

Розрахунок штрафних санкцій та пені до оскаржуваного рішення здійснено відповідачем на підставі облікових даних інформаційної системи фіскального органу, з яких видно, що з 2013 року позивачем несвоєчасно сплачувався єдиний внесок. Зазначене підтверджується роздруківкою з ІКП. Так, зокрема, станом на 30.09.2013 у ФОП ОСОБА_1 рахувалась недоїмка в сумі 10940,03 грн., нарахована Пенсійним фондом України за 2011 рік, 2012 рік, І, II квартали 2013 року. 21.10.2013 програмним забезпеченням АІС "Податковий блок" в ІКП проведено квартальне нарахування ЄСВ в сумі 1194,03 грн. (мінімальна заробітна плата 1147 грн. * 22% = 398,01 грн. * 3 міс. (липень, серпень, вересень) = 1194,03 грн.), у зв`язку з чим борг склав 12134,06 грн. 19.11.2013 позивачем сплачено до бюджету 4541,67 грн., 2388,06 грн. та 4010,30 грн., тобто всього 10940,03 грн. Станом на 31.12.2013 залишилася несплачена недоїмка в розмірі 1194,03 грн., яка перейшла в сальдо на початок 2014 року. У зв`язку з несвоєчасною сплатою позивачем сум ЄСВ була нарахована пеня та застосовані штрафні санкції.

Позивач стверджує, що квитанціями АТ КБ "Приватбанк", ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ПАТ "Укрсоцбанк" від 23.01.2018, 19.10.2017, 27.07.2017, 13.06.2017, 25.05.2017, 10.04.2017, 14.03.2017, 23.02.2017 та 01.02.2017 підтверджується сплата ним єдиного соціального внеску у наступні строки: за перший квартал 2017 року - 01.02.2017, 23.02.2017, 14.03.2017 (відсутнє прострочення); за другий квартал 2017 року - 10.04.2017, 25.02.2017, 13.06.2017 (відсутнє прострочення); за третій квартал 2017 року - 27.07.2017, 19.10.2017 (відсутнє прострочення); за четвертий квартал 2017 року 23.01.2018 (прострочення складає 4 дні). Вважає, що за 2017 календарний рік допустив прострочення із сплати єдиного соціального внеску лише на чотири календарних дні при сплаті за четвертий квартал 2017 року, а саме із 20.01.2018 включно по 23.01.2018.

Також стверджує, що квитанціями АТ КБ "Приватбанк" від 08.01.2019, 17.10.2018, 16.07.2018 та 27.04.2018 підтверджується сплата єдиного соціального внеску у наступні строки: за перший квартал 2018 року - 27.04.2018 (прострочення 8 днів); за другий квартал 2018 року - 16.07.2018 (відсутнє прострочення); за третій квартал 2018 року - 17.10.2018 (відсутнє прострочення); за четвертий квартал 2018 року - 08.01.2019 (відсутнє прострочення).

Вважає, що, за 2018 календарний рік допустив прострочення із сплати єдиного соціального внеску лише на вісім календарних днів при сплаті за перший квартал 2018 року, а саме із 20.04.2018 включно по 27.04.2018.

Зазначає, що за 2013, 2014, 2015, 2016 роки у нього не збереглися квитанції про сплату єдиного соціального внеску за вказаний період.

Поряд із цим, несвоєчасна сплата позивачем ЄСВ у 2013-2018 роках підтверджується роздруківкою з ІКП. Витяг з ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків позивача.

Надані відповідачем докази підтверджують обґрунтованість сум нарахованих штрафу та пені (зокрема розрахунок штрафної санкції та нарахованої пені до оскаржуваного рішення), а також наявність цих сум станом на день винесення рішення відповідно до облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, на підставі яких було здійснено розрахунок нарахованих штрафних санкцій.

Щодо посилань позивача на довідку про відсутність заборгованості із сплати єдиного соціального внеску від 16.07.2018, то суд звертає увагу, що вказана довідка видана строком дії до 26.07.2018. Відповідно до інформації з ІКП недоїмка зі сплати ЄСВ у позивача станом на 16.07.2018 була відсутня. Пеня та штрафні санкції були нараховані 29.08.2018 відповідно до рішення № , що відображено в ІКП.

Щодо посилань позивача на рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 22.12.2014 на загальну суму 4760,11 грн. та сплату такої заборгованості, то суд зазначає, що сплата позивачем 4760,11 грн. відображена в ІКП та врахована при застосуванні штрафних санкцій та нарахуванні пені відповідно до оскаржуваного рішення.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що контролюючий орган при прийнятті рішення № від 29.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, за яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1702,62 грн. та нараховано пеню у розмірі 4585,91 грн., діяв у межах та у відповідності до вимог податкового законодавства України та положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч. 1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем, суд доходить висновку, що мотивація, на яку посилається останній, не дає суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідача, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Фізична особа-підприємець Бойка Михайла Михайловича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )

Головне управління ДФС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Рішення у повному обсязі складено 05.06.2019

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович