Справа № 0940/1964/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 червня 2019 року

Київ

справа №0940/1964/18

адміністративне провадження №К/9901/14741/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (далі - ГУ Держгеокадастру) на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року у справі за позовом Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (далі - Дослідна станція) до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель провідного спеціаліста Стасів Мар`яни Володимирівни, ГУ Держгеокадастру (далі - Державний інспектор) про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Дослідна станція звернулася до адміністративного суду з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати припис Державного інспектора.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 09 січня 2019 року позов задовольнив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 08 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ГУ Держгеокадастру не погодилося із цими рішеннями і звернулося із касаційною скаргою про їх скасування.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., касаційна скарга передана судді-доповідачу.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав для задоволення заявлених у ній вимог, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про таке.

Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За статтею 12 КАС спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 257 КАС за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження рішень нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ці ж категорії справ зазначено і в частині четвертій статті 12 КАС, згідно з якою вони розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Як видно з оскаржених судових рішень, спір у цій справі виник щодо оскарження припису Державного інспектора, яким позивача зобов`язано в 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства, а саме: повернути самовільно зайняту ділянку власнику без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування нею, такий спір не відноситься до переліку, передбаченого частиною четвертою статті 257 КАС та частини четвертої статті 12 КАС.

Отже, дана справа є справою незначної складності та не є тим спором який не може бути розглянутий за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частини четвертої статті 12 КАС, частин третьої та четвертої статті 257 КАС, зокрема, значення справи для сторін, її категорію та складність, обсяг і характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес, для швидкого вирішення справи дійшов обґрунтованого висновку про її незначну складність та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС у касаційній скарзі відсутні.

Викладені у касаційній скарзі доводи щодо порушення судом першої інстанції процедури розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не дають підстав для сумніву у правильності віднесення її (справи) цим судом до категорії незначної складності. Понад те, у касаційній скарзі відсутні доводи про помилковість віднесення судом першої інстанції справи до категорії справ незначної складності.

Слід зауважити також і те, що судові рішення у справах незначної складності можуть бути переглянуті у касаційному порядку, зокрема, у випадку, якщо суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Порушення процедури та умов, за яких суд має право розглядати справу незначної складності у спрощеному провадженні, про що йдеться у касаційній скарзі, не дає підстав для сумніву у її незначній складності та не є підставою для перегляду справи у касаційній інстанції у розумінні підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Крім того, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні надав вичерпну відповідь на цей довід.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні і обґрунтування щодо їх наявності не наведено, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09 жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року у справі за позовом Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель провідного спеціаліста Стасів Мар`яни Володимирівни, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування припису.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Судді: А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко