Справа № 120/1428/19-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 травня 2019 р. справа № 120/1428/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

26.04.2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці, де і отримувала пенсію за віком. Однак, за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року пенсія їй не виплачувалась, з в`язку з чим звернулась до відповідача із заявою від 08.04.2019 року для з`ясування обставин. Листом відповідача від 18.04.2019 року №128/Т-1 ОСОБА_1 повідомлено, що невиплачена пенсія за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року в сумі 21301,87 грн. обліковується як заборгованість згідно п. 15 "Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 08 червня 2018 року 2016 року № 365 та буде виплачена на умовах окремого Порядку, як тільки даний Порядок буде затверджений Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивачка звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці щодо невиплати їй пенсії за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року в сумі 21301,87 грн.;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці виплатити їй пенсію за віком за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року в сумі 21301,87 грн.;

- звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою суду від 02.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, у письмовому провадженні (без повідомлення учасників справи) 22.05.2019 року. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

21.05.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на адміністративний позов (вх. № 27065), в якому просили відмовити у задоволенні адміністративного позову. Вказали, що до Управління з Департаменту інформаційних систем та електронних реєстрів надійшли списки, що ОСОБА_2 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 перетинала кордон та знаходилась на непідконтрольній території понад 90 днів. Відповідно до п.12 підпункту 3 Соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. На підставі цього була припинена виплати пенсії з 01.07.2018 року.

07.03.2019 року позивач звернулась до Управління щодо поновлення виплати пенсії. Управлінням було надано список на отримання інформації для проведення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання до Департаменту соціальної політики, 04.04.2019 року Управлінням отримано Протокол №15 від 02.04.2019 року засідання міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальної допомоги, пільг та розгляду інших соціальних питань Вінницької міської ради, яким вирішено призначити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018 року.

Невиплачена пенсія в розмірі 21301,87 грн. за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 рік облікована як заборгованість. Відповідно до п. 15 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Станом на сьогоднішній день Порядок не затверджений Кабінетом Міністрів України.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці з 25.11.2014 року, де отримувала пенсію за віком.

Згідно довідки № від 19.03.2018 року позивачка взята на облік, як внутрішньо переміщена особа.

За період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року пенсія позивачці не виплачувалась, у в`язку з чим вона звернулась до відповідача із заявою від 08.04.2019 року для з`ясування обставин.

Листом відповідача від 18.04.2019 року №128/Т-1 Титаренко Г . І. повідомлено, що згідно п. 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 р. №365 контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) шляхом відвідування фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

До Управління з Департаменту інформаційних систем та електронних реєстрів надійшли списки, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 01.04.2018 року перетинала кордон та знаходилася на непідконтрольній території понад 90 днів. Відповідно до п.12 підпункту 3 Порядку соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінслекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. На підставі цього Вам була припинена виплата пенсії з 01.07.2018 року.

Контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається факт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

При цьому, 07.03.2019 року позивачка звернулась із заявою щодо поновлення виплати пенсії. Управлінням був наданий список на отримання інформації для проведення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання до Департаменту соціальної політики, 04.04.2019 р. отримали Протокол №15 від 02.04.2019 р. засідання міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальної допомоги, пільг та розгляду інших соціальних питань Вінницької міської ради, про призначення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018 р.

Невиплачена пенсія в розмірі 21301,87 грн. за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року, облікована як заборгованість згідно п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, як тільки даний Порядок буде затверджений Кабінетом Міністрів України. Станом на 22.04.2019 року Порядок не затверджений Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Отже, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, їх поновлення та порядок виплати, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

В даному випадку, заперечуючи щодо задоволення даного адміністративного позову, відповідач зазначає, що невиплачений позивачу розмір пенсії за період 01.07.2018 року по 30.04.2019 року, обліковується як заборгованість згідно п. 15 "Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 08 червня 2018 року 2016 року № 365 та буде виплачений на умовах окремого Порядку.

Надаючи оцінку даним твердженням відповідача, суд зазначає наступне.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а саме, п. 15 викладено в такій редакції: "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.", а п.18 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України" це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому в даному випадку, на думку суду, підлягають застосуванню саме норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що жодних змін у Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймалось.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам Закону слід застосовувати норми Закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні "Пічкур проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. За наведених вище міркувань Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу (параграфи 51, 54).

У рішенні "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги обставини, встановленні в ході розгляду даної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року в сумі 21301,87 грн. та зобов`язання відповідача виплатити пенсію є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивачки про звернення до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачці виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити .

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року в сумі 21301,87 грн. (двадцять одна тисяча триста одна гривня вісімдесят сім копійок).

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року в сумі 21301,87 грн. (двадцять одна тисяча триста одна гривня вісімдесят сім копійок).

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Відповідач: Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, ).

Повний текст рішення виготовлено 22.05.2019 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович