Справа № 140/2221/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3107/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя - Валюх В.М., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 06.11.2018 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, у якому просив: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.06.2018 №, №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.06.2018 № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.06.2018 №Ф-.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року у справі №140/2221/18 позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішень та вимоги залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтуванням вимог апеляційної скарги вказує, що позивачем подавалась заява про підтримання заявлених вимог у повному обсязіта розгляд справи за його відсутності з огляду на що суд першої інстанції зобов`язаний був прийняти рішення на підставі поданих доказів.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, а тому відповідно до пункту 9 частини першої статті 240 КАС України позовну заяву у цій адміністративній справі залишено без розгляду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частиною третьою статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з частиною третьою статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Частиною шостою цієї ж статті визначено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали (частина сьома статті 80 КАС України).

Положеннями частин восьмої та дев`ятої статті 80 КАС України передбачено, що у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 79 КАС України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

З системного аналізу вищенаведених правових норм щодо витребування доказів можна дійти висновку про існування обов`язкового для вчинення алгоритму дій, за наслідками вчинення яких судом приймається відповідне процесуальне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження суддею одноособово, у справі призначено підготовче засідання на 10 год. 18 грудня 2018 року. Запропоновано позивачу - фізичній особі-підприємцю Ліпку Миколі Антоновичу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до канцелярії суду належним чином засвідчені копії усіх первинних документів (податкових декларацій, виписок банківських установ, прибуткових та видаткових касових ордерів, платіжних доручень тощо), поданих під час проведення документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом від 07.06.2018 № 9020/13-07/. Копію вказаної ухвали позивач отримав 22 листопада 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у визначений вказаною ухвалою строк письмових доказів не подав.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:00 01 лютого 2019 року. Крім цього, ухвалою зобов`язано позивача фізичну особу - підприємця Ліпка Миколу Антоновича подати в судове засідання оригінали усіх первинних документів (податкових декларацій, виписок банківських установ, прибуткових та видаткових касових ордерів, платіжних доручень тощо), поданих під час проведення документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом від 07.06.2018 № 9020/13-07/. Копію вказаної ухвали позивач отримав 22 січня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у судове засідання, призначене на 10:00 01 лютого 2019 року, не прибув, а вказані докази суду не подав.

В судовому засіданні 01 лютого 2019 року суд першої інстанції ухвалив відкласти розгляд справи на 11:00 12 лютого 2019 року, повторити виклик позивача та повторно зобов`язати позивача подати документи, що відображено у протоколі судового засідання, а про обов`язок подати в судове засідання докази - оригінали усіх первинних документів (податкових декларацій, виписок банківських установ, прибуткових та видаткових касових ордерів, платіжних доручень тощо), поданих під час проведення документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом від 07.06.2018 №9020/13-07/, було зазначено у супровідному листі, яким скеровувалася повістка про виклик до суду, який позивач отримав 07 лютого 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, у судове засідання, призначене на 11:00 12 лютого 2019 року, позивач не прибув повторно, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, у визначений судом строк витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, не подав. Крім того, позивач не повідомив суд про неможливість подати докази, які витребовує суд чи про неможливість подати такі докази у встановлені строки, що свідчить про невиконання позивачем процесуальних обов`язків, передбачених частиною четвертою статті 79 КАС України і, відповідно, застосування наслідків, передбачених частиною дев`ятою статті 80 КАС України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 9 частини першої статті 240 КАС України, оскільки позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, та в порушення вимог КАС України не повідомив суд про неможливість їх подання.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що згідно з приписами частини другої статті 44, частини першої статті 45 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що саме позивач, як особа, яка звернулась до суду за захистом своїх прав, має бути зацікавленим та сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному розгляду своєї справи, а також зобов`язаний виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Внаслідок чого, враховуючи безпідставне та систематичне невиконання позивачем вимог ухвали суду про витребування доказів, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність залишення без розгляду поданого позивачем адміністративного позову.

Також колегія суддів вважає за необхідне вказати на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів відхиляє як безпідставні покликання апелянта на те, що ним подавалась заява про підтримання заявлених вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності з огляду на що суд першої інстанції зобов`язаний був прийняти рішення на підставі поданих доказів, оскільки вирішення цієї справи по суті є неможливим без дослідження оригіналів (чи їх засвідчених копій) первинних документів (податкових декларацій, виписок банківських установ, прибуткових та видаткових касових ордерів, платіжних доручень тощо), поданих під час проведення документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом від 07.06.2018 № 9020/13-07/.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин судом першої інстанції не позбавлено позивача права на судовий захист, так як залишення без розгляду позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, згідно частини четвертої статті 240 КАС України.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха