Справа № 420/933/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/933/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, зазначені в листі від 18.01.2019 року №568/09, щодо відмови у проведенні виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року в загальній сумі 64604,80 грн., зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова,4-А,м.Одеса, 65121, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію за своєчасно невиплачену суму пенсії в розмірі 64604,80 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 року №159 (зі змінами) на її поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», стягнути з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова,4-А,м.Одеса, 65121, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) нараховану заборгованість пенсії за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року в загальній сумі 64604,80 грн. та перерахувати на її поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк»,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, зазначені в листі від 18.01.2019 року №568/09, щодо відмови у проведенні виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року в загальній сумі 64604,80 грн., зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова,4-А,м.Одеса, 65121, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію за своєчасно невиплачену суму пенсії в розмірі 64604,80 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 року №159 (зі змінами) на її поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», стягнути з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова,4-А,м.Одеса, 65121, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) нараховану заборгованість пенсії за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року в загальній сумі 64604,80 грн. та перерахувати на її поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Одесі та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника. У зв`язку з виникненням спірних правовідносин сторін щодо переведення позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року по справі №1540/4233/18 позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 17.05.2018 року №2613 про відмову в переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника. Зобов`язано відповідача призначити з 09.02.2018 року позивачці пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії померлого годувальника - ОСОБА_2 , виходячи з розміру пенсії, яку він отримував на день смерті в сумі 13 730 грн. 00 коп. Позивач не однократно зверталась до відповідача щодо виконання рішення суду, проте виплату пенсії за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року в загальній сумі 64 604,80 грн. здійснено не було. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними і такими, що порушують її конституційні права, у зв`язку із чим звернулася до суду.

Представник відповідача 11.03.2019 року за (вхід.№8695/19) надав до суду відзив щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі пославшись на те, що на підставі вищезазначеного рішення Управлінням від 22.12.2018 року проведено відповідний перерахунок пенсії позивачу. Пенсію в розмірі шість тисяч вісімсот шістдесят п`ять грн. 00 коп. та доплату за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року (в тому числі борг по перерахунку в межах стягнень за один місяць 4923,35 грн.) відповідачем було нараховане на січень. Згідно з п.18 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами та доповненнями) суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На даний час порядок виплати вищезазначених сум не затверджений. Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Відповідно до ст. 5 вищевказаного Закону, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виходячи з вищенаведеного, дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеса є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

25.03.2019 року від представника позивача на адресу суду за вхід.№10554/19 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що посилання відповідача на рішення Конституційного суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 та судову практику Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України» від 03.06.2014 року не слід вважати професійним юридичним тлумаченням відповідача до змісту існуючих спірних правовідносин, оскільки механізм збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи, на думку Європейського суду, здійснюється виключно шляхом змін законодавчих норм. У системі законодавчих актів України Закон України має пріоритет щодо застосування по відношенню до інших законодавчих актів України. Борг за проведеним перерахунком призначеної позивачу пенсії за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року на загальну суму 64604,80 грн. виплачено відповідачем не було з посиланням на належність до особи з числа внутрішньо переміщених осіб. Тому, з метою досудового захисту своїх порушених прав позивач звернулася з заявою до управління Державної казначейської служби України у м.Одесі Одеської області про необхідність безспірного списання коштів з розрахункових рахунків боржника - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а в разі відсутності у нього відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в загальній сумі 64604,80 грн. Листом управління Державної казначейської служби повідомило позивача звернутися до суду з метою отримання судового рішення із зазначенням конкретної суми пенсії, що підлягає виплаті згідно виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року за №1540/4233/18.

Ухвалою суду від 25.02.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання 24.05.2019 року сторони до залу судового засідання №27 Одеського окружного адміністративного суду не прибули. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи, але в судове засідання не прибув без поважних причин, а тому, на підставі положень ч.9 ст.205 КАС України, суд ухвалив рішення розглянути цю справу в порядку письмового провадження 31.05.2019 року за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Одесі та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058- IV (зі змінами та далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закон № Ю58-ІV).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.11.2014 р. № місце реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .

У зв`язку з виникненням спірних правовідносин сторін щодо переведення позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року по справі №1540/4233/18 позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі було задоволено, а саме визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 17.05.2018 року №2613 щодо відмови в переведенні на пенсію по втраті годувальника та зобов`язано відповідача призначити з 09.02.2018 року ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50 відсотків пенсії померлого годувальника - ОСОБА_2 , виходячи з розміру пенсії, яку він отримував на день смерті в сумі 13 730,00 грн.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі №1540/4233/18 апеляційну скаргу відповідача на рішення суду першої інстанції повернуто скаржнику. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року набрало законної сили 05.12.2018 року.

18.12.2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою поновити порушені її Конституційні права та виконати вище зазначене рішення суду. Аналогічну заяву також було подано 18.12.2018 року до вищестоящого органу управління - головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Головне управління листом від 28.12.2018 року за №БО-8865368 повідомило позивача про проведення відповідачем перерахунку пенсії за рішенням суду, пенсію за період з 09.02.2018 р. по 31.12.2018 р. в загальній сумі 64 604,80 грн. нараховано на січень місяць 2019 року. А відповідно до п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» суми нарахувань, не виплачені за минулий період виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідач листом від 18.01.2019 р. за №568/09 повідомив позивача, що проведення ним перерахунку пенсії за рішенням суду та виплату пенсії за період з 09.02.2018 р. по 31.12.2018 р. в загальній сумі 64 604,80 грн. здійснено ним не було. Зазначено, що борг по перерахунку обліковується в управлінні згідно пп. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. №335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. №365». На теперішній час відповідачем не було виконано зазначене рішення суду та не виплачено позивачу пенсію за період з 09.02.2018 р. по 31.12.2018 р. в загальній сумі 64 604,80 грн.

Позивач вважає дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови виплатити нараховану суму пенсії, починаючи з 09.02.2018 р. по 31.12.2018 р. в загальній сумі 64 604,80 грн., зазначену в листі від 18.01.2019 р. №568/09, протиправними та такими, що порушують охоронювані Конституцією та законами України права позивача на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника..., та гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків... Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-V (зі змінами та далі - Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Закон № 1706-VІІ).

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.18 цього Закону громадянам України, гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Законне право на отримання позивачем зазначеного виду пенсії підтверджено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року по справі №1540/4233/18.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Отже, порядок виплати пенсії регулюється Законом та передбачає регулярну виплату пенсії, щомісячно. Проте, нарахована пенсія ОСОБА_1 за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року виплачена їй так і не була. Зазначені дії відповідача порушують соціальні права позивачки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», на яку посилається відповідач у своєму листі, затверджений Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Відповідно до п. 4 Порядку призначення (в редакції, на момент початку виникнення спірних правовідносин), соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються ... територіальними органами Пенсійного фонду України ... за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Пунктом 15 Порядку контролю, поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі, припинених відповідно до підпункту 2 пункту 12 цього Порядку, здійснюється за рішенням комісії, прийнятим на підставі подання структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що внесене разом з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Згідно з пунктом 16 цього Порядку, у разі прийняття позитивного рішення комісією згідно з пунктом 15 цього Порядку соціальні виплати поновлюються через два місяці з місяця прийняття рішення про припинення таких виплат. Комісія може прийняти рішення про поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі з місяця припинення таких виплат у разі, коли така особа перебуває у складних життєвих обставинах і з поважних причин не виконала вимоги структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, передбачені пунктами 6 і 7 цього Порядку. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що викладені вище умови отримання соціальних виплат поширюються на пенсіонерів - внутрішньо переміщених осіб, яким призначаються / поновлюються соціальні виплати залежно від їх місцезнаходження за місцем отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Зазначені обставини взагалі не стосуються позивача по справі, а отримана нею пенсія не була заблокована, перерв між її виплатою не було, тому посилання відповідача на пп. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365» не відповідає змісту існуючих між сторонами правовідносин.

Крім того, доказами по справі підтверджено, а відповідачем у відзиві не заперечується той факт, що нарахована пенсія за минулий період не виплачується відповідно до пп. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 були внесені зміни до пункту 16 Порядку контролю та передбачено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Між тим, станом на дату подання цього позову Кабінетом Міністрів України такого порядку досі не визначено.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії. Таким чином, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058-ІV. Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-ІV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. Статтею 5 цього Закону передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування. Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-ІV.

Будь-яке посилання в наведених вище листах відповідача та головного управління ПФУ в Одеській області як на підставу правомірності своїх дій, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 25 рішення).

Тому, з огляду на те, що пенсія ОСОБА_1 з 09.02.2018 року та з 31.12.2018 року не була виплачена Управлінням, цілком очевидним є порушення відповідачем ст. 46 Конституції України та ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема не здійснено нараховану виплату, отже такі дії відповідача щодо не виплати нарахованої пенсії, є протиправними.

Посилання відповідача на те, що дії з блокування виплати нарахованої пенсії вчинені на виконання пп. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365» є необґрунтованим, оскільки підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, приписи Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №335, якими внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки відповідних змін у Закон №1058-ІV внесено не було.

Крім того, відсутність окремого порядку виплати пенсії, який повинен був розробити Кабінет Міністрів України, не повинна перешкоджати позивачу отримувати щомісячні пенсійні виплати, що є єдиним джерелом існування для неї..

Отже, ураховуючи наведені положення Закону № 1706-VII, прийняття законодавцем цього Закону спрямоване на встановлення додаткових гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, до яких належить і позивач, а не на звуження обсягу їх прав, закріплених в інших законодавчих актах України. Крім того, з огляду на викладене, можна дійти висновку про наявність підстав для задоволення позову, а позиція відповідача, викладена в листі від 18.01.2019 р. №568/09 цих висновків не спростовує.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року по зразковій справі № 805/402/18. Ця постанова залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року. Отже, виплата пенсії є соціальною гарантією держави. Посилання відповідача на відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України щодо виплати сум соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, як на підставу для невиплати позивачу нарахованої пенсії за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року, слід вважати протиправним.

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», встановлено, що суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права.

Відповідно до положень ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно положень ч.2 ст.6 КАС України, визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд також зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не оспорюється сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачена діючим законодавством. Суд враховує, що в силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном.

У свою чергу, перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливо тільки "на умовах передбачених законом" і повинно переслідувати легітимну мету.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови відповідачем виплатити нараховану позивачу пенсію та стягнення нарахованої суми з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню згідно ч.1 ст.245 КАС України.

Щодо вимог позивача про зобов`язання провести нарахування та виплату компенсації за своєчасно невиплачену суму пенсії в розмірі 64604,80 грн., вони не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі ст.2 цього Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно з ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова,4-А,м.Одеса, 65121, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію за своєчасно невиплачену суму пенсії в розмірі 64604,80 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 року №159 (зі змінами) на її поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», задоволенню не підлягає на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, зазначені в листі від 18.01.2019 року №568/09, щодо відмови у проведенні виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року в загальній сумі 64604,80 грн., зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова,4-А,м.Одеса, 65121, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію за своєчасно невиплачену суму пенсії в розмірі 64604,80 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 року №159 (зі змінами) на її поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», стягнути з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова,4-А,м.Одеса, 65121, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) нараховану заборгованість пенсії за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року в загальній сумі 64604,80 грн. та перерахувати на її поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», підлягає частковому задоволенню відповідно до положень ч.1 ст.245 КАС України.

Відповідно до положень ст.371 КАС України, суд вважає можливим допустити до негайного виконання рішення суду щодо стягнення з боржника суми пенсії за один місяць.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив судовий збір на загальну суму 768,40 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 12.02.2019 року, у зв`язку з чим вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.29).

Враховуючи ту обставину, що судом задоволені позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача та стягнуто з нього заборгованість на користь позивача, а в задоволенні позовних вимог про зобов`язання його вчинити певні дії відмовлено, суд, відповідно до положень ст.382 КАС України, не може встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, оскільки відсутня задоволена позовна вимога, виконання якої залежить від волі боржника (зобов`язального характеру).

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139, 241-246,263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, зазначені в листі від 18.01.2019 року №568/09, щодо відмови у проведенні виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року в загальній сумі 64604,80 грн.

3. Стягнути з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова,4-А,м.Одеса, 65121, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) нараховану заборгованість пенсії за період з 09.02.2018 року по 31.12.2018 року в загальній сумі 64604,80 грн.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії за один місяць.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова,4-А,м.Одеса, 65121, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений квитанцією №0.0..1 від 12.02.2019 року судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.