Справа № 620/862/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 червня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/862/19

Чернігівський окружний адміністративний суд

в складі головуючого судді Бородавкіної С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.02.2019 №25-16-018/0125/62.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 відкрито провадження у справі №620/862/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше відкрите судове засідання.

03.06.2019 від позивача надійшла заява про забезпечення позову мотивована тим, що виконавчою службою відкрито виконавче провадження із примусового виконання постанови Управління Держпраці у Чернігівській області від 28.02.2019 №25-16-018/0125/62, якою до заявника застосовано штрафні санкції у сумі 500 760,00 грн. Також державним виконавцем у межах виконавчого провадження винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника. На переконання заявника, наведене свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.

Враховуючи наведене, оскільки подання адміністративного позову, а також відкриття провадження у адміністративній справі не зупиняють дію вищевказаної постанови, заявник просить задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи вказану заяву по суті, суд враховує таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В розумінні наведеної норми закону, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи та вирішуючи подану заяву, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, правова позиція по даному питанню висловлена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів заяви, посадовими особами Управління Держпраці у Чернігівській області проведено інспекційне відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо додержання вимог законодавства про працю.

За результатами цього інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 14.02.2019 №25-16-018/0125, на підставі висновків якого уповноваженою особою 28.02.2019 прийнято постанову про накладення штрафу №25-16-018/0125/62.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 500 760,00 грн.

Не погоджуючись із винесеною контролюючим органом постановою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 відкрито провадження у справі №620/862/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше відкрите судове засідання. Станом на 03.06.2019 справа судом не розглянута, спір між сторонами не вирішено.

Однак, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, спірна постанова Управлінням Держпраці у Чернігівській області пред`явлена до примусового виконання та 13.05.2019 затупником начальника відділу Прилуцького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області відкрито виконавче провадження (ВП №59096865). Крім того, державним виконавцем 13.05.2019 винесено постанову про стягнення із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 50 076,00 грн.

Отже, в межах відкритого виконавчого провадження здійснюється примусове виконання постанови Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.02.2019 №25-16-018/0125/62, яка, в свою чергу, оскаржена у судовому порядку та спір між сторонами не вирішено.

Згідно з пунктом 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № № 1404-VІІІ) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закон № № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26).

Частиною сьомою цієї статті визначено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 27.05.2013 у справі "Суханов та Ільченко проти України" першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в "інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення штрафу в примусовому порядку на підставі вищевказаної постанови до прийняття судом рішення може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі задоволення адміністративного позову. При цьому, суд погоджується з доводами заявника, що у разі невжиття заходів із забезпечення адміністративного позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, зокрема, майновим.

Відповідно до статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що ефективність захисту інтересів заявника безпосередньо залежить від недопущення настання несприятливих змін власного матеріального становища у вигляді неправомірного стягнення із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошових коштів, а тому суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову, задовольнивши відповідну заяву.

При цьому, суд враховує, що правомірність постанови Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.02.2019 №25-16-018/0125/62 буде перевіряється судом у межах розгляду справи №620/862/19. Однак, сам по собі факт оскарження постанови про накладення штрафу в судовому порядку не зупиняє її виконання.

Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі постанови Управління Держпраці у Чернігівській області від 28.02.2019 №25-0163-018/0125/62 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами (виконавче провадження №59096865) до набрання законної сили судовим рішенням у справі №620/862/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію ухвали направити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та Управлінню Держпраці у Чернігівській області - до відома.

Копію ухвали направити Прилуцькому міськрайонному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (вул. О. Пушкіна, 43, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500) - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 03.06.2019.

Стягувач: Управління Держпраці у Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 39, м. Чернігів, 14000).

Боржник: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2).

Суддя С.В. Бородавкіна