Справа № 826/12994/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

03 червня 2019 року №826/12994/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві щодо визначення загального страхового стажу ОСОБА_1 без урахування полуторного розміру частини періодів роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі (з 14.04.1975 по 13.11.1975, з 25.11.1975 по 10.07.1976 та з 13.09.1976 по 21.05.1984) на пільгових умовах, як один календарний рік за півтора роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 14.04.1975 по 13.11.1975, з 25.11.1975 по 10.07.1976 та з 13.09.1976 по 21.05.1984, що складає 8 років 10 місяців 24 дні, в полуторному розмірі, тобто додатково врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 4 роки 5 місяців 12 днів та визначити коефіцієнт страхового стажу з урахуванням цього періоду.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем при обчисленні коефіцієнту стразового стажу ОСОБА_1 (на підставі якого визначається розмір пенсії) не зараховано до його загального страхового стажу частину періоду роботи в районах Крайньої Півночі на пільгових умовах - один календарний рік за півтора роки. Позивач також зазначає, що з метою позасудового врегулювання спірних питань та запобігання зайвим судовим витратам він звертався до відповідача листом від 20.07.2018, проте, його звернення залишено без уваги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.08.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 03.01.2016 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, розмір якої обчислюється відповідно до Закону України «Про державну службу». Наразі позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві.

Відповідно до записів з трудової книжки ОСОБА_1 , копія якої наявна в матеріалах справи, загальний трудовий стаж позивача складає 40 років 9 місяців та 14 днів, з них, період роботи в районах Крайньої Півночі до 01.01.1991 складає 15 років 6 місяців та 5 днів.

Так, 11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», відповідно до якого розділ XV «Перехідні положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 47 наступного змісту:

Особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

За твердження позивача, після набрання чинності вказаною нормою, він продовжував отримувати пенсію у незмінному розмірі (8 354, 17 грн.) протягом листопада, грудня 2017 року та лютого 2018 року.

В подальшому, 21.02.2018 позивач звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив перевести його з одного виду пенсії на інший та переглянути стаж з урахуванням північного стажу з коефіцієнтом 1,5.

Заявою від 22.05.2018, направленою заступнику Голови правління Пенсійного фонду України, позивач просив посприяти йому у вирішенні питання щодо прийняття управлінням Пенсійного фонду коректного розміру повного загального стажу - 48 років, 3 місяці та 1 день для розрахунку коефіцієнту стажу.

Листом від 14.06.2018 №21031/02/Г-1930 Головне управління Пенсійного фонду України повідомило позивача, що згідно довідки підприємства Державного Комітету Республіки Саха (Якутія) від 10.03.2004 року, підтверджено роботу по трудовому договору з 21.05.1984 року по 20.03.1992 року, тому період роботи з 21.05.1984 року по 20.03.1992 року зараховано в полуторному розмірі, і з 01.10.2017 проведено перерахунок пенсії, при цьому, коефіцієнт страхового стажу становить 0, 44083.

Стосовно періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 25.11.1975 по21.03.1980 року - необхідно підтвердження роботи за строковим трудовим договором.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, які полягають у неповному зарахуванні пільгового порядку обчислення страхового стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі, а саме: з 14.04.1975 по 13.11.1975, з 25.11.1975 по 10.07.1976 та з 13.09.1976 по 21.05.1984, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи нормативно-правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі , відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі », Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі , та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі , на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі . Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 302/662/17-а від 03.07.2018.

Так, стаж роботи позивача з 14.04.1975 по 13.11.1975, з 25.11.1975 по 10.07.1976 та з 13.09.1976 по 21.05.1984 в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці №3, №4, №5, №6, та №7, копія якої наявна в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Жодних пояснень на спростування позиції позивача наведено не було. При цьому, згідно з приписами частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що трудова книжка є належною підставою для пільгового обчислення стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі у відповідності до ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", а тому відповідач протиправно не врахував при визначенні загального страхового стажу ОСОБА_1 частини періодів роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 14.04.1975 по 13.11.1975, з 25.11.1975 по 10.07.1976 та з 13.09.1976 по 21.05.1984 на пільгових умовах, як один календарний рік за півтора роки.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами. 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 241-247, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) щодо визначення загального страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) без урахування полуторного розміру частини періодів роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 14.04.1975 по 13.11.1975, з 25.11.1975 по 10.07.1976 та з 13.09.1976 по 21.05.1984 на пільгових умовах, як один календарний рік за півтора роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в районах Крайньої Півночі з 14.04.1975 по 13.11.1975, з 25.11.1975 по 10.07.1976 та з 13.09.1976 по 21.05.1984, що складає 8 років 10 місяців 24 дні, в полуторному розмірі, тобто додатково врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 4 роки 5 місяців 12 днів та визначити коефіцієнт страхового стажу з урахуванням цього періоду.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа