Справа № 540/2239/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2239/18
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю представника відповідача Богомолова Л.Ф. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу голови Корабельної районної у м. Херсоні ради Чорненької Наталії Євгенівни на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення - 08.01.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до голови Корабельної районної у м. Херсоні ради Чорненької Наталії Євгенівни про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

31.10.2018 року ОСОБА_2 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до голови Корабельної районної у м.Херсоні ради Чорненької Н.Є. , в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 01.10.2018 року №445-рк «Про звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України»;

- поновити її на посаді головного спеціаліста відділу організаційної роботи та документообігу виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради;

- стягнути з відповідача на її користь завдану їй моральну шкоду в сумі 6000 грн. та судові витрати у вигляді правничої допомоги адвоката в сумі 4000 грн.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що її було незаконно звільнено з займаної неї посади у зв`язку із скороченням штатів, оскільки, на її думку, був відсутній факт скорочення її посади, як і відсутній факт повної ліквідації «загального відділу», і натомість, фактично наявне його перейменування/перетворення у відділ «документообігу».

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Корабельної районної у м. Херсоні ради від 01.10.2018 року №445-рк «Про звільнення ОСОБА_2 ». Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста відділу організаційної роботи та документообігу виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради. Стягнуто з Корабельної районної у м. Херсоні ради на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста відділу організаційної роботи та документообігу виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, голова Корабельної районної у м. Херсоні ради Чорненька Н.Є. 25.01.2019 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.01.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду 2-ї інстанції підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

В судове засідання суду апеляційної інстанції позивач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була своєчасно та належним чином повідомлена.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника відповідача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для їх задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивачка - ОСОБА_2 працювала на посаді головного спеціаліста «загального відділу» Корабельної районної у м. Херсоні ради.

29.12.2016 року XVIII сесією Корабельної районної у м. Херсоні ради VII скликання ухвалено рішення №69 «Про обсяг і межі повноважень Корабельної районної у місті Херсоні ради VII скликання та її виконавчих органів, визначених та затверджених Херсонською міською радою VII скликання», яким прийнято до виконання обсяг та межі повноважень Корабельної районної у м. Херсоні ради та її виконавчих органів.

03.07.2018 року, з метою оптимізації структури, штатів, підвищення ефективності роботи, забезпечення виконання на належному рівні та в повному обсязі, визначених повноважень виконавчих органів Корабельної районної у м. Херсоні ради, враховуючи рішення X сесії Херсонської міської ради VII скликання від 17.10.2016 року №383 «Про визначення обсягу і меж повноважень районних у місті Херсоні рад та їх виконавчих органів» XXXII сесією Корабельної районної у м. Херсоні ради VII скликання прийнято рішення від 03.07.2018р. №178 «Про затвердження структури, штату Корабельної районної у м.Херсоні ради та положень», п.1.1 якого затверджено структуру Корабельної районної у м.Херсоні ради: Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради (зі статусом юридичної особи), визначивши штатну чисельність у кількості 53 штатних одиниць, у складі:

- відділ ведення Державного реєстру виборців виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради;

- відділ організаційної роботи та документообігу виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради;

- відділ бухгалтерського обліку та звітності виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради;

- відділ з питань життєдіяльності району виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради;

- служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради;

- відділ матеріально-технічного забезпечення виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради;

- сектор з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради;

- сектор соціально-економічного аналізу та звітності виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради.

Пунктом 5.2. вказаного рішення встановлено обов`язок голові районної у місті ради затвердити штатні розписи в межах затвердженої даним рішенням структури та штату Корабельної районної у м. Херсоні ради.

10.07.2018 року головою Корабельної районної у м. Херсоні ради прийнято розпорядження №299-рк «Про затвердження штатних розписів виконавчих органів Корабельної районної у м. Херсоні ради з 01.10.2018 року», яким затверджено штатний розпис виконавчих органів Корабельної районної у м. Херсоні ради.

11.07.2018 року головою Корабельної районної у м. Херсоні ради прийнято розпорядження №302-рк «Про попередження посадових осіб виконавчих органів Корабельної районної у м. Херсоні ради», п.3.2 якого попереджено ОСОБА_2 , головного спеціаліста загального відділу виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, про можливе вивільнення із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

З вказаним розпорядженням від 11.07.2018 року позивачка фактично ознайомилася 21.09.2018 року.

Повідомлення про можливе вивільнення позивачці надсилалися поштою та одночасно їй пропонувалася посада головного спеціаліста відділу життєдіяльності району виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради.

11.07.2018 року виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради надіслав повідомлення голові первинної профспілкової організації Корабельної районної у м. Херсоні ради за вих. №02-23-116-15 про можливе вивільнення працівників, зокрема, головного спеціаліста загального відділу ОСОБА_2 у зв`язку з ліквідацією загального відділу виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради.

28.09.2018 року позивачка подала заяву про відсутність у неї заперечень проти скорочення терміну попередження про наступне вивільнення.

01.10.2018 року розпорядженням Корабельної районної у м. Херсоні ради №445-рк позивачку з 03.10.2018 року було звільнено з посади головного спеціаліста загального відділу у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Не погоджуючись з вказаним вище розпорядженням відповідача, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірного розпорядження відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як визначено приписами ч.ч.1,5 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР, питання організації управління районами в містах належать до компетенції міських рад.

Порядок формування, структура, форми діяльності районних у містах рад та їх органів визначаються відповідно до цього та інших законів.

Одночасно, ч.ч.1,4 ст.54 Закону України №280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

Приписами п.3 ч.6 ст.55 Закону України №280/97-ВР встановлено, що голова районної, обласної, районної у місті ради представляє раді кандидатури для обрання на посаду відповідно заступника голови районної, районної у місті ради чи першого заступника, заступника голови обласної ради; вносить на затвердження ради пропозиції щодо структури органів ради, її виконавчого апарату, витрат на їх утримання

Таким чином, відповідач наділений повноваженнями щодо створення відділів, управлінь та інших виконавчих органів для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Правовий статус державного службовця, а також правовідносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням і припиненням державної служби, безпосередньо врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-УІІІ.

Так, статтею 83 цього Закону №889-УІІІ встановлено конкретні підстави для припинення державної служби, серед яких, є в тому числі і припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Як слідує зі змісту положень п.1 ч.1 ст.87 вказаного Закону №889-УІІІ, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Процедура ж вивільнення державних службовців на підставі п.1 ч.1 цієї статті безпосередньо регулюється законодавством про працю. Так, звільнення на підставі п.1 ч.1 цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення (абз.1,2 ч.3 ст.87 3акону №889-УІІІ).

У свою чергу, за приписами ст.51 КЗпП України, які кореспондуються зі ст.43 Конституції України, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Як вже зазначалося вище, підставами припинення трудового договору, згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України, є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст.38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.ст.40,41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст.45).

Так, як визначено ч.4 ст.36 КЗпП України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40).

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

А згідно із ч.ч.2,3 ст.40 цього ж Кодексу, звільнення з підстав, зазначених у п.п.1,2,6 цієї статті, допускається лише якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При цьому, слід вказати, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Але, це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Крім того, нормами ст.49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 2 (два) місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (ч.2 ст.49-2 КЗпП України).

При цьому, слід зазначити, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган повинен запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності ж роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених вище положень КЗпП України, слід дійти висновку, що власник або уповноважений ним орган зобов`язані повідомити працівника про наступне вивільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці не пізніше ніж за 2 (два) місяці та одночасно запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, а також у випадку масового вивільнення довести до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Разом з тим, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи та вже зазначалось вище, XXXII сесією Корабельної районної у м. Херсоні ради VII скликання прийнято рішення від 03.07.2018 року №178 «Про затвердження структури, штату Корабельної районної у м. Херсоні ради та положень», яким затверджено структуру Корабельної районної у м. Херсоні ради, зокрема, Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради та затверджено штатний розпис виконавчих органів Корабельної районної у м. Херсоні ради.

Далі, 03.10.2018 року розпорядженням Корабельної районної у м. Херсоні ради №449-рк «Про внесення змін до розпорядження голови районної у м. Херсоні ради від 10.07.2018 року №229-рк «Про затвердження штатних розписів виконавчих органів Корабельної районної у м. Херсоні ради з 01.10.2018 року»» затверджено штатний розпис виконавчих органів Корабельної районної у м. Херсоні ради та введено його в дію з 04.10.2018 року.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 працювала на посаді головного спеціаліста «загального відділу» Корабельної районної у м. Херсоні ради.

Однак, у зазначеному вище рішенні Корабельної районної у м. Херсоні ради від 03.07.2018р. №178, «загальний відділ» Корабельної районної у м. Херсоні ради - відсутній.

При цьому, відповідно до вказаного рішення №178 від 03.07.2018 року, Виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради у своїй структурі має «подібний» відділ - «відділ організаційної роботи та документообігу».

В свою чергу, як вбачається зі змісту наявних в матеріалах справи «Положення про загальний відділ Корабельної районної у м. Херсоні ради» (затв. рішенням XIX сесії районної у місті ради VII скликання від 09.02.2017р. №79) та «Положення про відділ організаційної роботи та документообігу виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради» (затв. рішенням XXXII сесії Корабельної районної у м. Херсоні ради VII №184), основні завдання та функції цих Відділів є подібними (аналогічними).

До того ж, пункт 3 «Положення про Загальний відділ» визначає 3 штатні одиниці у ньому, а саме: завідувач відділу - 1, головний спеціаліст - 2, а новим штатним розписом, затвердженим 04.10.2018 року встановлено, що «відділ організаційної роботи та документообігу» виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради має у чисельності більше посад - 6 (шість): завідувач відділу - 1, головний спеціаліст - 4, головний спеціаліст з програмного та технічного забезпечення - 1.

Таким чином, враховуючи вище викладені обставини, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що в даному випадку, у виконавчому комітеті Корабельної районної у м. Херсоні ради фактично відбулось перетворення (т.б. реорганізація) структурного підрозділу - «загального відділу» (з чисельністю 3 шт.одиниці) у «відділ організаційної роботи та документообігу» (з чисельністю 6 шт.одиниць), що свідчить про відсутність факту «скорочення штатів працівників».

Що ж стосується посилань відповідача на те, що виконкомом нібито пропонувалося ОСОБА_2 посада «головного спеціаліста відділу життєдіяльності району» виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, то з цього приводу слід зазначити, що відповідно до посадової інструкції «головного спеціаліста відділу життєдіяльності району», затвердженої 01.12.2018 року, завдання та обов`язки «головного спеціаліста відділу життєдіяльності району» виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради є відмінними від обов`язків «спеціаліста загального відділу» Корабельної районної у м. Херсоні ради.

Таким чином, вказана вище посада, яка пропонувалася позивачці не є відповідною її професії та посаді, яку займала ОСОБА_2 до реорганізації, що, в свою чергу, суттєво звужує її права.

При цьому, також додатково необхідно зазначити, що ст.42 КЗпП України встановлено переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Так, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

А при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається сімейним - при наявності двох і більше утриманців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є матір`ю одиначкою та має на утриманні 2 (двох) неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Отже, враховуючи вказані обставини, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що позивачка, в даному випадку, при такому скороченні чисельності чи штату працівників мала (і має) переважне право на залишення на роботі.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, судова колегія приходить до висновку про те, що судом 1-ї інстанції було вірно встановлено факт протиправності звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України та необхідність захисту її трудових прав шляхом поновлення її на посаді головного спеціаліста вже реорганізованого на цей час «відділу організаційної роботи та документообігу» виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради.

Що ж стосується інших позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 6000 грн., то з цього приводу судова колегія зазначає, що вказані п/вимоги дійсно не підлягають задоволенню, оскільки позивачем ОСОБА_2 , в порушення вимог ст.237-1 КЗпП України і п.п.3,13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до цього часу не було надано до суду 1-ї та 2-ї інстанцій жодних належних доказів, які б беззаперечно підтверджували факт завдання їй саме відповідачем моральних страждань.

Окрім того, при прийнятті рішення по даній справі, судова колегія вважає за необхідне ще врахувати й той факт, що позивачка, будучи в порядку негайного виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.01.2019 року поновленою на роботі, вже 26.02.2019 року самостійно звільнилася з роботи «за власним бажанням», про що відповідачем було видано відповідне розпорядження №44-рк від 20.02.2019 року.

Разом з тим, приймаючи остаточне рішення по даній справі апеляційний суд ввжає за необхідне зазначити й про те, що судом 1-ї інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення було не вірно визначено розподіл судових витрат, а саме необґрунтовано стягнуто з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Так, як передбачено приписами ч.ч.3,4,5 ст.134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, для точного визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Але при цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, слід звернути увагу на той факт, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Т.б. на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу також слід враховувати й те, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України).

Тобто усі фактичні витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею реально понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Слід зазначити, що аналогічна правова позиція з цього спірного питання вже була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 03.05.2018 року по справі №372/1010/16

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем фактично було надано до суду 1-ї інстанції додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 30.10.2018 року, ордер адвоката ХС №74455 та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу (а.с.36,37,46).

Тобто позивачем, в даному випадку, не було надано до суду 1-ї інстанції належних доказів, які б беззаперечно підтверджували факт понесення нею витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн., а саме доказів, підтверджуючих саме факт виконання її представниками-адвокатами цих послуг, т.б. актів приймання-передачі наданих послуг, квитанцій прибуткового-касового ордеру або чеків (т.б. платіжних документів), а також в матеріалах справи відсутній і сам договір (або витяг з нього) про надання правової допомоги.

Таким чином, з урахуванням вказаного, судова колегія приходить до висновку про те, що судом 1-ї інстанції не було в повному обсязі встановлено обставини справи, пов`язані із понесенням позивачкою витрат на правову допомогу, що фактично призвело до необґрунтованого і безпідставного стягнення з Корабельної районної у м. Херсоні ради на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було частково порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, до того ж, деякі висновки суду частково не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

А відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції було частково порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що висновки суду частково не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції в частині позовних вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій же частині судом першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права допущено не було, вірно встановлено фактичні обставини справи та надано їм належної правової оцінки, а тому, відповідно, оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.139, 308,310,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу голови Корабельної районної у м. Херсоні ради Чорненької Наталії Євгенівни - задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року в частині стягнення з Корабельної районної у м. Херсоні ради на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. - скасувати та прийняти в цій частині нове, яким у задоволенні адміністративного позову у цій частині ОСОБА_2 - відмовити.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30.05.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук