Справа № 1.380.2019.001812
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001812
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22.10.2018 року №205/03.19-32 про відмову позивачу в призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача врахувати стаж роботи позивача у періоди з 23.04.1986 року по 04.01.1988 року, з 17.04.1996 року по 04.06.2003 року, з 01.01.1990 року по 06.02.1995 року, та призначити позивачу пенсію за віком за Списком №2;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування щомісячної пенсії, починаючи з 02.07.2018 року.

Посилається на те, що має право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв`язку із цим, 23.07.2018 року звернувся до Новороздільського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2. Втім, згідно оскаржуваного рішення від 22.10.2018 року, відповідач відмовив позивачу з наступних підстав: «не підтверджується необхідний пільговий стаж (не менше ніж 12 років 6 місяців) для призначення пенсії за віком за Списком №2 у віці 55 років». Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що на підставі поданих документів та чинних нормативно-правових актів прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки не підтверджується необхідний пільговий стаж (не менше 12 років 6 місяців) для призначення пенсії за віком за Списком №2 у віці 55 років. З урахуванням викладеного вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві, а дії управління щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком по Списку №2 згідно п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ - правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, просить розглядати справу у судовому засіданні з повідомленням сторін, однак суд відмовляє у задоволенні такого, так як відповідно до п.1 ч.6 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу.

Ухвалою судді від 07.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 04.06.2019 року, на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

23.07.2018 року позивач звернувся до Новороздільського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2.

Для підтвердження стажу роботи до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах позивач представив:

- трудову книжку;

- уточнюючі довідки про пільговий характер роботи:

від 02.04.2015 року №279 за період роботи з 23.04.1986 року по 04.01.1988 року на посаді майстра котельно-зварювальних робіт;

від 02.04.2015 року №280 за період роботи з 04.01.1988 року по 16.08.1993 року за професією котельник;

від 02.04.2015 року №281 за період роботи з 16.08.1993 року по 21.04.1994 року на посаді майстра котельних робіт;

від 02.04.2015 року №282 з 21.04.1994 року по 02.06.1995 року за професією котельник;

від 02.04.2015 року №283 за період роботи з 17.04.1996 року по 04.06.2003 року майстром;

- довідки: від 02.04.2015 року №313, від 23.06.2015 року №01-20/42, від 08.04.2015 року №318 про фактично відпрацьований час протягом 1990-2003 років.

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення від 22.10.2018 року №205/03.19-32 про відмову в призначення пенсії з наступних підстав: «не підтверджується необхідний пільговий стаж (не менше ніж 12 років 6 місяців) для призначення пенсії за віком за Списком №2 у віці 55 років». Зокрема, вказано, що «…Відповідно до трудової книжки та довідки від 02.04.2015 року №279 з 23.04.1986 по 04.01.1988 позивач працював в котельно-зварювальному цеху на посаді майстра котельно-зварювальних робіт. Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР 22.08.1956 року №1173, розділом XV «Металообробка», підрозділом 3 «Котельні і судокорпусні роботи», п.«б» «Інженерно-технічні працівники» передбачені майстри і старші майстри котельних робіт, майстри котельно-зварювальних робіт не передбачені. Тому, період роботи з 23.04.1986 року по 04.01.1988 року не може бути враховано до стажу за Списком №2.

Згідно записів трудової книжки (№ запису 20) 17.04.1996 року позивача переведено на дільницю антикорозійних покрить на посаду майстра.

В довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.04.2015 року №283 зазначено: «з 17.04.1996 року по 04.06.2003 року виконував роботи по організації виробництва цеху, був відповідальним за виконання виробничих завдань за посадою майстер, що передбачено Списком №2, розділ XIV, підрозділ 14.36, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року».

В Списках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 в розділі XIV «Оброблення металу» підрозділ 14.36 зазначено майстри (старші майстри), зайняті на котельних роботах.

Оскільки посада, зазначена в уточнюючій довідці, не відповідає посаді, зазначеній у Списку №2, період роботи з 17.04.1996 року по 04.06.2003 року не може бути зарахований до пільгової роботи.

В довідці від 02.04.2015 року №313 про фактично відпрацьований період вказано, що з 01.01.1990 року по 06.02.1995 року позивач працював 1198 днів. Документів про роботу підприємства за 5-денним робочим тижнем не долучено.

Порядком застосування списків визначена методика обчислення пільгового стажу у разі неритмічної роботи підприємства. В таких випадках загальна кількість днів, протягом яких працівник був зайнятий повний робочий день на роботах з шкідливими умовами праці при шестиденному робочому тижні, ділиться на 25,4.

Отже, за період з 01.01.1990 року по 06.02.1995 року до пільгового стажу зараховано 3 роки 11 місяців 05 днів.

Загальний стаж роботи на день звернення становить 29 років 08 місяців 2 дні, в тому числі за Списком №2 - 05 років 11 місяців 03 дні за періоди роботи на ТзДВ «Карпати» з 04.01.1988 року по 31.12.1989 року (1 рік 11 місяців 28 днів) та з 01.01.1990 року по 06.02.1995 року (03 роки 11 місяців 05 днів) …».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що на переконання позивача вказане рішення відповідача є протиправним та порушує право позивача на пенсію, гарантоване йому положеннями ст.46 Конституції України. При цьому, звернув увагу, що надав відповідачу всі необхідні документи, що підтверджують його право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наведене і зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до п.4.5 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п.4 Порядку проведення атестації та підп.1.5 п.1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць, відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.06.2018 року (справа №199/605/17) та від 26.06.2018 року (справа №392/1873/15-а).

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку, так як підприємство, на якому працював позивач, не проводило атестацію робочого місця в період часу його роботи, коли це стало законодавчо визначеною умовою для призначення пенсії на пільгових умовах, підстави для зарахування спірних періодів роботи позивача після 21.08.1992 року до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262, 291, 382, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.