Справа № 2040/6601/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 р. Справа № 2040/6601/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування,архітектури та генерального плану Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року, суддя Шляхова О.М., повний текст складено 30.10.2018 року, по справі № 2040/6601/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування,архітектури та генерального плану Харківської міської ради

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати рішення Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради щодо відмови у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки, оформлене листом від 13 липня 2018 року №Б-1-799/0/92-18.01.01-06;

- зобов`язати Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради видати ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,2589 га по АДРЕСА_1 на підставі заяви та пакету документів, поданих 27.06.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року частково задоволено позов.

Скасовано рішення Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради щодо відмови у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки, оформлене листом від 13 липня 2018 року №Б-1-799/0/92-18.01.01-06.

Зобов`язано Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради повторно розглянути питання стосовно видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта забудови земельної ділянки площею 0,2589 га по АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради (далі- відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального, процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування зазначив, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини по справі, невірно надана оцінка доказам по справі. Також зазначив, що судом не враховано порушення позивачем норм Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки при поданні документів.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що за договором розподілу майна між подружжям від 18.08.2017 року у приватну власність ОСОБА_1 перейшла у тому числі, спірна земельна ділянка площею 0, 2589 га, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19-21).

27.06.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради із заявою про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , до якої додатно відповідний пакет документів (а.с. 12-22).

13.07.2018 року листом Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради Б-1-799/о/92-18.01.01-06 відмовлено ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 10-11), в обгрунтування зазначено наступне:

- відповідно до Порядку будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення па земельнім ділянці. Порядком не передбачено видачу будівельного паспорту для будівництва допоміжної будівлі;

- відповідно до Порядку параметри забудови визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" та ДБН ДБН 360-92** "Містобудування. Планування га забудова міських та сільських поселень". Зазначеними державними будівельними нормами будівництво допоміжної будівлі в межах домоволодіння не передбачено;

- в ескізі намірів забудови зазначені межі земельної ділянки, які не відповідають документам на землекористування;

- невірно зазначені відстані від запланованого об`єкту будівництва до меж сусідніх земельних ділянок;

- невірно зазначені відстані від запланованого об`єкту будівництва до об`єктів, які розташовані на сусідніх земельних ділянках у зв`язку з чим не можливо визначити відповідність їх розміщення вимогам додатку 3.1 "Протипожежні вимоги" ДБН 360-92** "Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень";

- на фасадах та планах ескізу намірів забудови не зазначені габаритні розміри;

- у зв`язку з наданням лише договору про поділ майна між подружжям та відсутністю технічного паспорту на домоволодіння неможливо визначити які саме будівлі Вам належать. Враховуючи зазначене неможливо визначити необхідність надання згоди співвласника житлового будинку на забудову.

Наміри забудови земельної ділянки не відповідають цільовому призначенню земельної ділянки.

Позивач, вважаючи неправомірною відмову відповідача, оформлену лисом від 13.07.2018 року, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач, відмовляючи з наведених ним підстав у видачі будівельного паспорту, незаконно обмежив реалізацію правомочностей (права користування) ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки, що передбачено ст. 375 ЦК України, порушуючи його конституційні права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання стосовно видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта забудови земельної ділянки площею 0,2589 га по АДРЕСА_1

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовідносини з приводу реалізації особою права власності унормовані приписами ст.ст.13, 14, 41, 47 Конституції України, ст.ст.316-394 Цивільного кодексу України, а правовідносини з приводу видачі будівельного паспорта регламентуються приписами ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з положеннями ст. 5, 78, 91, 154 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципах невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення гарантій прав на землю, тощо.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 373, ч. 1 ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Таким чином, обов`язковою умовою користування земельною ділянкою є її використання за цільовим призначенням, а втручання в таке користування, забороняється.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно з п. 1.4, 2.1, 2.3, 2.4 «Порядку видачі будівельних паспортів забудови земельної ділянки», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011 року (далі - Порядок № 103), розроблення будівельного паспорта здійснюється в межах населених пунктів відповідно до наявної містобудівної документації на місцевому рівні.

Видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з підстав неподання повного пакета документів, або невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваному листі відповідач, крім іншого, посилається на те, що Порядком не передбачено видачу будівельного паспорту для будівництва допоміжної будівлі; державними будівельними нормами будівництво допоміжної будівлі в межах домоволодіння не передбачено; у зв`язку з наданням лише договору про поділ майна між подружжям та відсутністю технічного паспорту на домоволодіння неможливо визначити які саме будівлі Вам належать; наміри забудови земельної ділянки не відповідають цільовому призначенню земельної ділянки.

Відповідно до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Отже, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі.

Відповідно до пп 2.2 п. 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 №127 житлові будинки складаються із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень.

При цьому, на присадибних ділянках, крім житлових будинків, розміщуються господарські будівлі (сараї/хліви/, літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо) та господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо).

Отже, допоміжні будівлі є складовою житлового будинку та призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, а тому їх будівництво не забороняється.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, ні Законом, ні Порядком не передбачено надання технічного паспорту на домоволодіння для видачі будівельного паспорту для будівництва допоміжної будівлі.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що у договорі про поділ майна подружжя чітко зазначено, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , належить саме позивачу.

З огляду на викладене, доводи апелянта стосовно надання позивачем лише договору про поділ майна подружжя, та відсутності технічного паспорту на домоволодіння, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється (ч. 4 ст. 24 вищевказаного закону).

Отже, наслідком затвердження зазначеного плану зонування території не може бути змінено цільове призначення земельної ділянки у відповідності до ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з ч. 5 ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлення режиму забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, зміни адміністративно-територіальних меж до моменту вилучення (викупу) земельних ділянок.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зонування території здійснюється з дотриманням, зокрема, вимог урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території.

Згідно рішення Харківської міської ради від 27.02.2013 року № 1024/13 «Про затвердження плану зонування території (зонінгу) міста Харкова», зі змінами, затвердженими рішенням сесії Харківської міської ради від 26.10.2016 року № 396/16 «Про затвердження внесення змін до плану зонування території (зонінгу) міста Харкова», належна позивачу земельна ділянка віднесена до зони змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови Ж-3 та до змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови Ж-4, прийняте без врахування частини 3 статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За таких обставин, як вірно зазначено судом першої інстанції, віднесення за наведеними відповідачем рішеннями Харківської міськради від 2013 та 2016 років, земельної ділянки до земель житлової забудови багатоповерхових житлових будинків поверховістю вище ніж 6 поверхів, не спростовує суті самого права позивача на належну реалізацію ним можливості особисто здійснити забудову на своїй земельній ділянки, на власний розсуд, в один поверх, яка за своїм цільовим призначенням відноситься саме до земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за категорією відноситься до земель житлової та громадської забудови для будівництва жилого будинку і господарських будівель, без будь - яких обмежень щодо його поверховості.

Однак, судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції про необґрунтоване зазначення відповідачем про не відповідність документам землекористування в ескізі намірів забудови зазначених меж земельної ділянки; невірність зазначення відстані від запланованого об`єкту будівництва до меж сусідніх земельних ділянок; невірність зазначення відстані від запланованого об`єкту будівництва до об`єктів, які розташовані на сусідніх земельних ділянках; не зазначення на фасадах та планах ескізу намірів забудов габаритних розмірів, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.1. Порядку № 103 серед переліку пакета документів для видачі будівельного паспорта є заява на видачу будівельного паспорта, ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд. Фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо).

Із заяви на видачу будівельного паспорта від 27.06.2018 року вбачається, що позивач просила видати (внести зміни в) будівельний паспорт забудови земельної ділянки загальною площею 0,2589 га, посвідченої про поділ майна між подружжям.

Згідно договору про проділ майна між подружжям від 18.08.2017 року, серед переліку об`єктів цивільного обороту у приватну власність ОСОБА_1 перейшла земельна ділянка площею 0,2589 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення: 02:01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання земельної ділянки: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до публічної кадастрової карти, інформації з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, межі зазначеної ділянки не відповідають конфігурації, яка вказана позивачем в ескізах намірів забудови.

Крім того, заявником були надані габаритні розміри з обмеженням внутрішніх розмірів стіни. Однак розмір зовнішніх стін, які надають змогу встановити крайні точки об`єктів - невідомі.

За таких обставин обґрунтованими є доводи апелянта про те, що на підставі даних, що не відповідають дійсності неможливо встановити відстані до меж сусідніх ділянок, відстані до розташованих на об`єкті інженерних мереж і споруд, у зв`язку з чим не можна визначити відповідність параметрам забудови з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». ДБН Б .2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», як цього вимагає п. 1.3. Порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інтенції про те, що рішення відповідача в частині невідповідності документам землекористування в ескізі намірів забудови зазначених меж земельної ділянки; невірності зазначення відстані від запланованого об`єкту будівництва до меж сусідніх земельних ділянок; невірності зазначення відстані від запланованого об`єкту будівництва до об`єктів, які розташовані на сусідніх земельних ділянках; не зазначення на фасадах та планах ескізу намірів забудов габаритних розмірів, є протиправним.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Із врахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування,архітектури та генерального плану Харківської міської ради - задовольнити частково

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 по справі № 2040/6601/18 скасувати.

Прийняти рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради щодо відмови у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки, оформлене листом від 13.07.2018 року №Б-1-799/0/92-18.01.01-06, в частині наступних висновків щодо невідповідності містобудівній документації ескізних намірів забудови земельної ділянки:

- відповідно до Порядку будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення па земельнім ділянці. Порядком не передбачено видачу будівельного паспорту для будівництва допоміжної будівлі;

- відповідно до Порядку параметри забудови визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБН ДБН 360-92** «Містобудування. Планування га забудова міських та сільських поселень». Зазначеними державними будівельними нормами будівництво допоміжної будівлі в межах домоволодіння не передбачено;

- у зв`язку з наданням лише договору про поділ майна між подружжям та відсутністю технічного паспорту на домоволодіння неможливо визначити які саме будівлі Вам належать. Враховуючи зазначене неможливо визначити необхідність надання згоди співвласника житлового будинку на забудову;

та з підстав невідповідності намірів забудови земельної ділянки цільовому призначенню земельної ділянки.

В іншій частині в задовленні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 04.06.2019 року