Справа № 826/17750/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання протиправним та скасування наказу, за апеляційною скаргою Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.10.2018 № 348 К/ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2019 позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі здійснено перевірку діяльності та повноважень Мінрегіону по реалізації дисциплінарного стягнення щодо відповідності частини 5 статті 74 Закону України «Про державну службу».

При цьому, оскаржуваний наказ прийнятий в межах строків, визначених частиною 5 статті 74 Закону України «Про державну службу», тому не може бути скасований з начебто порушенням строків його прийняття.

Зазначає, що позивач перевищила свої службові повноваження та безпідставно покинула робоче місце та виїхала до Інституту газу НАН України, оскільки жодних доручень посадовій особі Міністерства ОСОБА_1 щодо участі та представництва інтересів Мінрегіону 19.04.2018 у засіданні експертної комісії для оцінювання ефективності діяльності Інституту газу НАН України ніхто не давав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем вказано, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням строків, визначених законом, оскільки подання Дисциплінарної комісії датовано 03.08.2018, поряд з цим оскаржуваний наказ прийнято лише 16.10.2018, що є підставою для його скасування.

Крім того, жодних актів про відсутність позивача на робочому місці 19.04.2018 не складалось, пояснень щодо причин відсутності не вимагалось.

Також звертає увагу, що участь у Експертній комісії з оцінювання діяльності Інституту газу НАН України 19.04.2018 проходила лише 2 години, а в інший час позивач перебувала на робочому місці.

В судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача. Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги та просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та рішення суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Мінрегіону від 20.11.2014 № 525К/ОС призначено ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу комунальної теплоенергетики управління інженерних систем Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики (том 1 а.с. 124).

Відповідно до наказу Мінрегіону від 08.06.2015 № 224К/ОС позивача переведено на посаду заступника начальника відділу моніторингу експлуатації та утримання житлового фонду управління житлової політики Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики (том 1 а.с. 125).

У подальшому, Наказом Мінрегіону від 18.09.2015 № 376К/ОС ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника управління інженерних систем - начальника відділу комунальної теплоенергетики Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики (том 1 а.с. 126).

16.10.2018 Мінрегіоном прийнято наказ № 348К/ОС, яким на підставі статей 64, 65, 66, 68, 77 Закону України «Про державну службу», пункту 8 частини четвертої статті 10 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», оголошено догану заступнику начальника управління інженерних - начальнику відділу комунальної теплоенергетики Департаменту систем забезпечення та житлової політики Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_1 (том 1 а.с. 19-21).

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті спірного наказу порушив строки реалізації дисциплінарного стягнення та прийняв спірний наказ через 3 місяці 13 днів.

Крім того, зважаючи на відсутність у позивача умислу на перевищення службових повноважень, оскаржуваний наказ підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях закріплені у Законі України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Частиною 1 статті 9 Закону №889-VIII передбачено, що державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки.

Згідно з частиною 2 вказаної статті державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Під час виконання своїх обов`язків державний службовець не зобов`язаний виконувати доручення працівників патронатної служби.

Статтею 62 Закону №889-VIII передбачено, що державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

У відповідності до статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Так, у силі вимог статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення, або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

У той же час, частиною 1 статті 66 Закону №889-VIII визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 7 вказаної статті закріплено, що за кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 68 Закону №889-VIII дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): 1) на державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А»: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення з урахуванням пропозиції Комісії; 2) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

У відповідності до частини 1 статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Як свідчать матеріали справи, притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності передувало службове розслідування.

Так, наказом Мінрегіону від 16.01.2017 № 12К/ОС утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» апарату Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та затверджено її склад.

Наказом Мінрегіону від 16.03.2017 № 74К/ОС внесено зміни до складу дисциплінарної комісії, утвореної наказом Мінрегіону від 16.01.2017 № 12К/ОС.

У подальшому, відповідно до наказу Мінрегіону від 10.07.2018 № 206К/ОС ініційовано дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , заступника начальника управління інженерних - начальнику відділу комунальної теплоенергетики Департаменту систем забезпечення та житлової політики, щодо обставин, наведених у доповідній записці начальника Управління (служби) управління персоналом Гнутової І. О. від 10.07.2018 № 9/23-359-18.

За результатами розгляду дисциплінарної справи, 03.08.2018 Дисциплінарною комісією складено висновок, яким встановлено наявність у діях заступника начальника управління інженерних - начальнику відділу комунальної теплоенергетики Департаменту систем забезпечення та житлової політики ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII з умисною формою вини та наявність підстав для її притягнення до дисциплінарної відповідальності.

03.08.2018 Дисциплінарною комісією внесено Державному секретарю Мінрегіону поданням щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 66 Закону N 889-VIII, а саме: оголосити догану.

16.10.2018 Державним секретарем Мінрегіону прийнято наказ № 348К/ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » (том 2 а.с. 260-262).

Колегія суддів зазначає, що згідно частин 10 та 11 статті 69 Закону № 889-VIII результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

У відповідності до частини 3 статті 73 вказаного Закону результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 77 Закону № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

Частиною 5 статті 77 Закону № 889-VIII закріплено, що пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, приймаючи оскаржуваний наказ відповідачем було порушено строки для його прийняття, так як такий Наказ було прийнято через 3 місяці 13 днів.

Посилання апелянта на те, що останнім було дотримано частину 5 статтю 74 Закону № 889-VIII, згідно з якою дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на таке.

Так, Законом України «Про державну службу» встановлено процедуру застосування дисциплінарного стягнення та види дисциплінарних стягнень для державних службовців.

При цьому, рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення згідно статті 77 Закону № 889-VIII повинно було бути прийнято Мінрегіоном протягом 10 календарних днів з моменту отримання подання від Дисциплінарної комісії, тобто до 13.08.2018 включно.

У той же час, Закон України «Про державну службу» не містить жодних виключень щодо можливості продовження строку для прийняття рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, крім 10-денного строку з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі.

Колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» наголосив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії»).

Зважаючи на викладене, наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.10.2018 № 348 К/ОС.

Доводи апелянта про те, що позивачем було перевищено службові повноваження внаслідок перебування 19.04.2018 у робочий час в Інституті газу Національної академії наук України, суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 67 Закону N 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Як встановлено Дисциплінарною комісією, позивач самовільно, без доручення керівника - заступника директора Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Мінрегіону Токаренко В.В. , в робочий час перебувала в Інституті газу НАН України.

Однак, як вірно відмічено судом першої інстанції, зміст поняття «відсутність на робочому місці» суттєво відрізняється від змісту та обсягу поняття «перевищення службових повноважень» та містить різний склад дисциплінарного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 17.04.2018 до на адресу заступника Мінрегіону Кругляка Е.Б. надійшов лист №97/01/02-139 від 16.02.2018 за підписом директора Інституту газу НАН України Бондаренка Б.І. з проханням надати дозвіл на участь ОСОБА_1 в роботі комісії протягом робочого дня 19.04.2018 (том 1 а.с. 55).

Вказаний лист був розписаний заступником директора Департаменту Токаренко В.В . 18.04.2018 на позивача з резолюцією «До роботи» (том 1 а.с. 54).

У той же час, відповідачем не надано до суду жодних доказів про те, що останній не надав запитуваного дозволу.

Вказане свідчить про обізнаність безпосереднього керівника позивача про участь останньої у складі Експертної комісії.

Крім того, під час проведення службового засідання Дисциплінарною комісією не було досліджено питання щодо статусу позивача, в якому остання перебувала в Інституті газу НАН України: або як представник Мінрегіону чи як спеціаліст певної галузі.

При цьому, рішення щодо включення позивача до складу Експертної комісії Інституту газу НАН України вирішувалось ще у 2017 році, про що свідчить лист №97/01/02-263 від 02.08.2017 (вх. №5728/0/10-17 від 08.08.2017) (том 1 а.с. 56-58), та у подальшому Інститут газу НАН України листом від 30.05.2018 №97/01/02-167 висловив вдячність за високопрофесійну та відповідальну роботу позивача у складі експертної комісії (том 2 а.с. 19).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 04.06.2019