Справа № 440/1938/19
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

31 травня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/1938/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши клопотання Дочірнього підприємства "Пирятинтеплопостачання" про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Пирятинтеплопостачання" до КП "ГЖЕД с. В.Круча" , Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2019 року Дочірнє підприємство "Пирятинтеплопостачання" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до КП "ГЖЕД с. В.Круча" , Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Великокручанської сільської ради №17 від 20 березня 2019 року "Про організаційні заходи щодо підготовки та проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку в житлових будинках на території населених пунктів Великокручанської сільської ради, співвласники яких не прийняли рішення про форму управляння багатоквартирним будинком",

- визнати протиправним та скасувати рішення Великокручанської сільської ради №20 від 14 травня 2019 року "Про призначення управителя багатоквартирних будинків".

Станом на 31 травня 2019 року провадження у справі не відкрито.

Разом із позовною заявою позивачем 30 травня 2019 року подано заяву про забезпечення позову, шляхом:

- заборони Великокручанській сільській раді проводити будь-які дії з реалізації наслідків проведеного конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку в житлових будинках, а саме: укладати договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з КП "ГЖЕД с. В.Круча", передавати об`єкти управління, фінансові зобов`язання, майно, технічну документацію до прийому-передачі управителю будинків у с.Велика Круча Пирятинського району №1, 2, 4, 5, 6, 7, 8 по вул. Авіамістечко та №78А по вул. Героїв Майдану - КП "ГЖЕД села Велика Круча",

- заборони КП "ГЖЕД села Велика Круча", вимагати від позивача передати об`єкт управління, фінансові зобов`язання, майно, технічну документацію до прийому-передачі управителю будинків у с. Велика Круча Пирятинського району №1, 2, 4, 5, 6, 7, 8 по вул. Авіамістечко та №78А, перешкоджати позивачу у виконанні своїх обов`язків за Договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 31 травня 2018 року.

В обгрунтування заяви зазначено, що позивач розраховує отримати рішення суду на свою користь, однак за час розгляду справи у суді між відповідачами може бути укладено новий договір, що суперечить умовам діючого договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 31 травня 2018 року. Отже потенційний переможець конкурсу почне виконувати обов`язки за новим договором про надання послуг, виникне конфлікт двох діючих договорів, що значно ускладнить виконання рішення суду. Крім того очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, оскільки результати проведеного конкурсу унеможливлюють виконання обов`язків за чинним договором від 31 травня 2018 року. Договір продовжено на наступний рік, адже жодна із його сторін до 30 квітня 2019 року не заперечила про це.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву, суд виходив з наступного.

Згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, приписи частини четвертої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони вчинення певних дій. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

У рішенні від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач лише допускає, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, позивачем не наведено жодних доказів на підтвердження того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, або захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення потрібно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вбачається очевидних ознак протиправності рішення та дій відповідача.

Крім того, позивач в обгрунтування заяви не додає доказів щодо очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень та порушення прав, свобод або інтересів такими рішеннями на даному етапі розгляду справи.

З матеріалів справи не слідує однозначного висновку про протиправність оскаржуваних рішень та порушення прав, свобод або інтересів позивача цими рішеннями.

Твердження, покладені в основу адміністративного позову, слід перевіряти у ході судового розгляду справи.

Також не є обґрунтованим і доведеним аргумент про неможливість (ускладненість) поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.

Таким чином, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі при розгляді даної заяви судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає подану заяву про забезпечення позову необґрунтованою, що свідчить про наявність підстав для постановлення ухвали про відмову у її задоволенні.

Керуючись статтями 150, 154, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Дочірньому підприємству "Пирятинтеплопостачання" в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову Дочірнього підприємства "Пирятинтеплопостачання" до КП "ГЖЕД с. В.Круча" , Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішень.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Суддя С.О. Удовіченко