Справа № 610/2618/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 р. Справа № 610/2618/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., м. Харків по справі № 610/2618/18

за позовом ОСОБА_1

до Начальника Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Сєрової Тетяни Петрівни

про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Начальника Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Сєрової Тетяни Петрівни, в якому просив суд:

- визнати дії або бездіяльність незаконними, а також зобов`язати Балаклійське управління соціального захисту населення Харківської області, виплатити ОСОБА_1 допомогу по інвалідності за серпень та вересень 2018 року;

- стягнути з Балаклійської районної державної адміністрації управління соціального захисту населення Харківської області моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Начальника Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Сєрової Тетяни Петрівни (пл. Ростовцева,4, м. Балаклія, Балаклійський район, Харківська область, 64200, код 03196357) про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Балаклійського управління соціального захисту населення Харківської області та зобов`язано Балаклійське управління соціального захисту населення Харківської області, виплатити ОСОБА_1 допомогу по інвалідності за серпень та вересень 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанцїі в цій частині, просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року в частині моральної шкоди та прийняти нове рішення, яким стягнути з Балаклійської районної державної адміністрації управління соціального захисту населення Харківської області моральну шкоду у розмірі 100000 грн. за катування голодом та свідоме залишення без допомоги, людину в безпорадному становищі, хвору та паралізовану.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказав на те, що допомога по інвалідності є єдиним джерелом його доходу, тому не отримавши її за серпень, вересень 2018 року, він зазнав фізичних та психологічних страждань. Враховуючи незаконність дій відповідача у спірних правовідносинах, та перебування ОСОБА_1 без ліків та їжі, вважає, що позовні вимоги про відшкодування йому моральної шкоди мають бути задоволені.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить у її задоволенні відмовити у повному обсязі. Вказав на те, що позивачем не надано передбачених законодавством України належних доказів його душевних страждань, приниження честі та гідності, існування факту заподіяння йому шкоди діями відповідача, факту протиправної поведінки відповідача, внаслідок чого йому могло б бути завдано моральної шкоди, існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, які він поніс та співвідношення їх з розрахованим розміром моральних збитків.

Відповідно до ст.311 КАС України справа розглядається в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З 01.08.2018 ОСОБА_1 припинено виплату державної соціальної допомоги згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, особам з інвалідністю", у зв`язку зі закінченням строку інвалідності відповідно до виписки з акта огляду МСЕК, про що, його повідомлено листом від 05.06.2018 № 3222.

Не погоджуючись із такими діями Управління, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних в частині визнання протиправними дій Балаклійського УПСЗН Харківської області та зобов`язання Балаклійське УПСЗН Харківської області виплати ОСОБА_1 допомогу по інвалідності за серпень та вересень 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що допомога була подовжена позивачу з 01.08.2018 довічно у сумі 1452,00 грн щомісяця, а відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження виплати ОСОБА_1 допомоги по інвалідності за серпень та вересень 2018 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з Балаклійської районної державної адміністрації управління соціального захисту населення Харківської області моральної шкоди у розмірі 100000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено причинно-наслідкового зв`язку з предметом позову, у відповідній частині вимог.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховним Судом від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14, яка, в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом апеляційної інстанції.

За приписами п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що йому не виплачувалась допомога по інвалідності більш ніж 2 місяці, внаслідок чого позивачу довелося багато нервувати через протиправні дії відповідача та голодувати, що призвело до погіршення його фізичного здоров`я.

Разом з тим, на підтвердження доводів про погіршення здоров`я ОСОБА_1 позивачем не надано жодних доказів (медичних довідок, висновків тощо).

Доказів настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, які у розумінні ст.23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди, позивачем також не надано.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи викладене, колегія суддів зауважує, що позивачем не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з протиправними діями відповідача утворювали підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.

При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім зазначеного, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вказує на те, що позивач жодним чином не обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди.

Разом з тим, саме по собі таке твердження позивача не є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100000 грн., оскільки позивачем доводиться, а судом оцінюється наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також не зазначено, з чого виходив позивач при оцінюванні заподіяної йому шкоди, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100000 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 по справі № 610/2618/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка З.О. Кононенко