Справа № 623/1702/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 р.Справа № 623/1702/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Винииченко П.П., ву м. Ізюм, повний текст складено 25.02.19 року по справі № 623/1702/17

за позовом Приватного підприємства "Ізюмжитлосервіс"

до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне Підприємство «Ізюмжитлосервіс» звернулося до суду з зазначеним позовом до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області , в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з поданням позивача (з доданими до них документами) від 02.02.2017 № 10 (повторно від 20.02.2017 № 22 та від 28.02.2017 № 31), зобов`язати відповідача прийняти рішення про коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з поданням позивача (з доданими до них документами) від 02.02.2017 № 10 (повторно від 20.02.2017 № 22 та від 28.02.2017 № 31) та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк з дня набрання ним чинності.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області щодо неприйняття рішення про коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з поданням Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» (з доданими до них документами) від 02.02.2017 № 10 (повторно від 20.02.2017 № 22 та від 28.02.2017 № 31). Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області прийняти рішення про коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з поданням Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» (з доданими до них документами) від 02.02.2017 № 10 (повторно від 20.02.2017 № 22 та від 28.02.2017 № 31). Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області подати звіт про виконання судового рішення протягом 30 днів з дня набрання ним чинності. Стягнуто з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь Приватного Підприємства «Ізюмжитлосервіс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу , вважає , що судом неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, не взято до уваги що, відповідач неодноразово звертався до позивача з метою реалізації свої повноважень і отримання необхідних документів у спірний період, що підтверджується Листом від 24.02.2017 р. №630 відповідач повідомив позивача про необхідність надання копій актів виконаних робіт, які виконувались за договорами цивільно-правового характеру у січні 2017 року, посилаючись на те, що однією із складових коефіцієнту зміни витрат на послуги є заробітна плата. Так, відповідач вказав, що з метою обґрунтування збільшення зростання фонду оплати праці у січні 2017 року у порівнянні з груднем 2016 року йому необхідно ретельно вивчити причини зростання витрат на заробітну плату та виключити факти одноразових нарахувань (премій тощо). Окрім того, відповідач повідомив позивача про необхідність надання доказів офіційного оприлюднення інформації про намір здійснити коригування тарифів на послуги. Як свідчить Витяг з протоколу №4/3 засідання виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 12.04.2017 р., проект рішення №517п від 06.03.2017 р. «Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Ізюм для приватного підприємства «Ізюмжитилосервіс» - більшістю голосів не було прийнято. Листом від 27.04.2017 р. №1412 відповідач повернув позивачу розрахунки тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з посиланням на те, що проект рішення «Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Ізюм для приватного підприємства «Ізюмжитилосервіс» - не набрав необхідної кількості голосів. Окрім того, в листі відповідач запропоновував позивачу, з метою приведення тарифів на послуги до економічно обґрунтованих, надати розрахунок тарифів на послуги, здійснений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». При встановлені доведеності обставин економічної обґрунтованості розрахунків поданих позивачем, суд посилається на висновок судово- економічної експертизи №14558, складеного 06.02.2018 експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, що є невірним , оскільки такий висновок був наданий експертом у господарській справі № 922/2237/17 у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України (із можливістю надання питань для експертизи, і в межах матеріалів господарської справи № 922/2237/17), а висновок експерта в господарській справі не має преюденційного значення для спірної адміністративної справ. Судом не досліджувались докази які були надані експерту в господарській справі, документи на підставі яких експертом було надано висновок відсутні в матеріалах справи. Висновок судово-економічної експертизи №14558 від 06.02.2018 не є належним доказом у зв`язку із тим що встановлює обставини які не входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини подання документів передбачених законодавством (у тому числі економічне обґрунтування на виробництво послуг ПП "Ізюмжитлосервіс"). Висновок не містить інформації що досліджувані документи надавались відповідачу. Висновки суду, що позивач зробив правильні розрахунки щодо коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що підтверджується висновком судово-економічної експертизи № 14558, складеного 06.02.2018, а відповідачем було порушено строк розгляду коригування тарифів, не ґрунтуються на вимогах законодавства. Вказує , що документи необхідні для коригування тарифу позивачем не надавались

до відповідача, висновок експертизи не містить інформації про наданні для коригування тарифів відповідачу документи. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 лютого 2019 року , ухвалити постанову, якою в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представників відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 27.08.2010 р. за № 0795 Приватне підприємство «Ізюмжитлосервіс» визнано виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за переліком будинків, визначених у додатку № 1 до даного рішення .

Рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 29.12.2014 р. за № 0672 встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» . Дані тарифи були визначені на рівні економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Протягом строку дії даних тарифів з причин, які не залежать від ПП «Ізюмжитлосервіс», збільшились деякі складові економічно обґрунтованих витрат, зокрема, збільшився розмір мінімальної заробітної плати, підвищились ціни на паливо-енергетичні та інші матеріальні ресурси .

02 лютого 2017 року ПП «Ізюмжитлосервіс» звернулося листом вих. №10 до Ізюмського міського голови щодо затвердження скоригованих тарифів та прийняття рішення про коригування тарифу .

Не отримавши ніякої відповіді, листом від 20.02.2017 вих. №22 приватне підприємство «Ізюмжитлосервіс» повторно звернулося до Ізюмського міського голови щодо затвердження скоригованих тарифів та прийняття рішення про коригування тарифу .

24 лютого 2017 року Виконавчий комітет Ізюмської міської ради звернувся до ПП «Ізюмжитлосервіс» листом за вихідним номером № 630, відповідно до якого просив надати додаткові матеріали. 28 лютого 2017 р. ПП «Ізюмжитлосервіс» на вказаний лист надало відповідь вих. № 31 .

27 квітня 2017 року листом вих. № 1412 Виконавчий комітет Ізюмської міської ради повідомив ПП «Ізюмжитлосервіс», що 12 квітня 2017 року проект рішення «Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Ізюм для приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» не набрав більшості голосів членів виконавчого комітету Ізюмської міської ради та запропонував підприємству подати інший розрахунок тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. Розрахунки витрат необхідно провести у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» .

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що позивач зробив правильні розрахунки щодо коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що підтверджується висновком судово-економічної експертизи № 14558, складеного 06.02.2018, а відповідачем було порушено строк розгляду коригування тарифів, суд вважає, що адміністративний позов Приватного Підприємства «Ізюмжитлосервіс» до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії слід задовольнити.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частини 1 та 3 статті 140 Конституції України: місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Частини 1 та 2 статті 11 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні»: виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пункти 3 та 11 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск; заслуховування звітів постійних комісій, керівників виконавчих органів ради та посадових осіб, яких вона призначає або затверджує.

Пункти 1, 5, 8 та 14 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Частини 1, 5, 10, 13 та 15 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Частина 2 статті 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради.

Частина 1 статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Частини 2, 3, 11 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Частина 1 статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Як свідчить Витяг з протоколу №4/3 засідання виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 12.04.2017 р., проект рішення №517п від 06.03.2017 р. «Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Ізюм для приватного підприємства «Ізюмжитилосервіс» більшістю голосів не було прийнято.

Підставою голосування проти запропонованого проекту стало рішення членів виконавчого комітету про витребування у позивача нового розрахунку тарифів.

Як зазначено у Витязі з протоколу №4/3 засідання виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 12.04.2017 р., позивач в період з 2016 по 2017 рр.„ мав недоліки в роботі, пов`язані з приховуванням та ненаданням інформації про фінансовий стан підприємства.

Листом від 27.04.2017 р. №1412 відповідач повернув позивачу розрахунки тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з посиланням на те, що проект рішення «Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Ізюм для приватного підприємства «Ізюмжитилосервіс» - не набрав необхідної кількості голосів. Запропоновано позивачу, з метою приведення тарифів на послуги до економічно обґрунтованих, надати розрахунок тарифів на послуги, здійснений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Суд зауважує, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

У постанові Верховного Суду України від 13.06.2017 у справі № 21-1393а17 суд роз`яснив, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Приймаючи до уваги, що прийняття такого рішення як встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Ізюм для приватного підприємства «Ізюмжитилосервіс потребує певної процедури, апеляційний суд вважає відсутніми підстави для висновку про наявність незаконної бездіяльності виконавчого комітету , яка полягає у неприйнятті такого рішення , оскільки засідання виконавчого комітету проведене , проект рішення обговорено та більшістю голосів не було прийнято, що свідчить про дотримання відповідачем порядку розгляду , встановленого Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Враховуючи наведене , позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області щодо неприйняття рішення про коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з поданням Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» (з доданими до них документами) від 02.02.2017 № 10 (повторно від 20.02.2017 № 22 та від 28.02.2017 № 31) є такими , що задоволенню не підлягають, а висновки суду в цій частині є помилковими.

При цьому , колегією суддів встановлено , що рішення по суті в розумінні статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо затвердження або відмови у затвердженні відповідного рішення про коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з поданням Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» виконавчим комітетом не прийнято.

Обираючи правильний спосіб захисту порушених прав позивача колегія суддів виходить з того, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов`язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) виклав окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Враховуючи те , що відповідне рішення виконавчим комітетом Ізюмської міської ради щодо затвердження або відмови у затвердженні відповідного рішення про коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з поданням Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» не приймалося , статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено певний порядок розгляду та прийняття таких рішень , належним способом захисту прав позивача за цих умов буде зобов`язання Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області повторно розглянути подання Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» (з доданими до них документами) від 02.02.2017 № 10 (повторно від 20.02.2017 № 22 та від 28.02.2017 № 31) щодо коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій .

Визначені вище обставини не були взяти до уваги при розгляді справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради щодо коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не приймалось по суті не приймалось , всі інші доводи апеляційної скарги щодо визначення розміру тарифів до уваги апеляційним судом не приймаються.

Колегія суддів зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Враховуючи наведене , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.02.2019 року по справі № 623/1702/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Зобов`язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області повторно розглянути подання Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» (з доданими до них документами) від 02.02.2017 № 10 (повторно від 20.02.2017 № 22 та від 28.02.2017 № 31) щодо коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій .

В іншій частині в позові відмовити. .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 03.06.2019 року