Справа № 826/20319/16
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області про визнання протиправними дій та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" з позовом до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, в якому, просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача при проведенні перевірки та складанні акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 28.04.2016;

- визнати нечинним та скасувати складений відповідачем акт № 67/04 про здійснення рейду державного нагляду (контролю) у галузі збереження рослинного та тваринного світу від 28.04.2016;

- визнати нечинним та скасувати рахунок розміру шкоди, заподіяної лісу внаслідок пошкодження дерев до ступеня припинення росту, складений відповідачем 16.05.2016;

- визнати нечинною та скасувати претензію відповідача № 11-03/1379 від 27.05.2016.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва 24 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року скасувати.

Разом з цим, апелянт вказує, що судом першої інстанції під час вирішення даного спору не було враховано всіх доводів позивача викладених в обґрунтування позовних вимог, а також не було зібрано (витребувано у відповідача) всіх доказів по справі, що були необхідні для правильного вирішення даного спору.

Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області було подано до суду відзив на апеляційну скаргу в якому останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими, а оскаржуване рішення суду першої інстанції правомірним та таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин, відповідач вважає, що Окружний адміністративний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

У судове засідання учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили.

Директором "Сервіс-Чемпіон" було подано до суду клопотання про відкладення судового розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з знаходженням представника позивача на лікарняному.

Розглянувши вказане клопотання представника позивача колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

За наведених обставин та враховуючи, що розгляд даної справи є можливим на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний розгляд даної справи у порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28.04.2016 відповідачем проведено рейд-перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі збереження рослинного та тваринного світу по маршруту м. Чернігів - с. Іванівка Чернігівського району Чернігівської області. Вказана перевірка проводилася на підставі наказів ДЕІ у Чернігівській обл. № 227 та № 229 від 25.04.2016 та відповідно до ст.ст. 16, 19 Конституції України, ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Положення про ДЕІ у Чернігівській обл., Плану роботи ДЕІ у Чернігівській обл. на ІІ квартал 2016 року.

Перевірка проводилася старшим державним інспектором охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Федоренком О.Д., державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Сподаренком А.П., Михайловим І.А., Сєриком С.А.

За результатами перевірки відповідачем складено акт № 67/04 про здійснення рейду державного нагляду (контролю) у галузі збереження рослинного та тваринного світу, в якому вказано, що: "В результаті ДТП, що сталася 28.04.2016 об 11:30 на автодорозі загального користування державного значення М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (на ділянці Ягідне-Іванівка Чернігівського району Чернігівської області, на правій смузі автодороги на відстані 27 м від дорожнього знака "Іванівка") автомобіль DAF з державним № НОМЕР_1 який транспортував цистерну з дизпаливом, перекинувся і загорівся. Внаслідок аварії сталася розгерметизація вантажу та витік дизпалива , яке потрапило на земельну ділянку в смузі відводу автодороги (безпосередньо за дорожнім покриттям) та утворила на ній ореол забруднення розміром 24,0м х 38,0м, площею 912 м2. Нафтопродукти розміщуються на землі та просочились у грунт, що спричиняє забруднення земельних ресурсів та є порушенням ст. 45 Закону України "Про охорону земель", ст. 52 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

В ході перевірки проведено заміри площі забрудненої ділянки за допомогою п`ятидесятиметрової мірної стрічки Р50 УЗК ДСТУ 4179-2003, інв. 11 (дата повірки 1 кв. 2016 р.), яка є власністю Державної екологічної інспекції у Чернігівській області. Під час обстеження на вищевказаній земельній ділянці проведено відбір проб ґрунту на дослідження (Акт відбору проб № 03/09 від 28.04.2016року).

Схема розташування забрудненої земельної ділянки додається до акту перевірки (на 1 аркуші).

Крім того, в результаті загоряння автомобіля та дизельного палива пошкоджено зелені насадження, які ростуть у смузі відводу автодороги на місці події. Встановлено, що внаслідок пожежі обгоріло 51 дерево різних порід, дерева пошкоджені до ступеня припинення росту і підлягають видаленню.

Проведено заміри периметрів стовбурів пошкоджених дерев, рулеткою вимірювальною металевою Р5УЗК (дата повірки 1 квартал 2016 року), що є власністю Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та складено перелікову відомість, що додається.

В ході перевірки проводилася фотозйомка місцевості.

За інформацією працівників ДСНС, які здійснювали заходи з ліквідації пожежі на місці дорожньої пригоди, автомобіль, що потрапив у ДТП, належить ТОВ "Сервіс-Чемпіон" (м. Київ)". Факт пожежі зафіксовано в Акті про пожежу від 28.04.2016.

Як встановлено судом, 30.05.2016 до позивача надійшла претензія за № 11-03/1379 від 27.05.2016 про відшкодування шкоди у розмірі 199008,63 грн., заподіяної державі порушенням природоохоронного законодавства внаслідок пошкодження дерев до ступеня припинення росту на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

24.06.2016 позивач отримав претензію за № 11-03/1602 від 21.06.2016 про відшкодування шкоди у розмірі 3897,82 грн., заподіяної державі порушенням природоохоронного законодавства в результаті забруднення земель на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Враховуючи вказані вимоги відповідача про стягнення з ТОВ "Сервіс-Чемпіон" шкоди протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи контролюючого органу діяли на підставі в межах повноважень та у спосіб визначений нормами чинного законодавства.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства суб`єктами господарювання під час здійснення ними господарської діяльності, Держекоінспекція здійснює на підставі Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон або Закон №877-V).

Планові та позапланові заходи здійснюються відповідно до статей 4, 5 та 6 Закону № 877-V.

За приписами статті 6 Закону №877-V однією з підстав здійснення позапланової перевірки є настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 7 Закону для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.04.2016 начальником ДЕІ у Чернігівській обл. Бурковським Л.Г. видано Накази № 227 та № 229, відповідно до яких наказано провести планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі збереження рослинного та тваринного світу, природно-заповідного фонду на території Чернігівської області в термін з 25 по 29 квітня 2016 року.

На виконання вказаних Наказів начальником ДЕІ у Чернігівській обл. Бурковським Л.Г. видано Направлення № 227 та № 229 на проведення планової перевірки.

Так, відповідно до Наказу № 227 та Направлення № 227 на планову перевірку направлялися: старший державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Федоренко Олег Дмитрович, державні інспектори з охорони навколишнього природного серидовища Чернігівської області Зубок Володимир Миколайович, Пташник Алла Григорівна, Сєрик Сергій Анатолійович.

Відповідно до Наказу № 229 та Направлення № 229 на планову перевірку направлялися: державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Михайлов Ігор Анатолійович, Величко Роман Миколайович, Олуковатий Володимир Вікторович, Тромбач Анатолійович, Спондаренко Анатолій Петрович.

Колегією суддів також встановлено, що саме вказаними особами було проведено відповідну перевірку, а тому доводи апелянта про те, що перевірку було проведено не уповноваженими на те особами не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Вирішуючи питання про правомірність дій ДЕІ у Чернігівькій обл. при проведенні перевірки та складанні оспорюваного акта колегія суддів зазначає про таке.

В даному випадку державний нагляд (контроль) здійснювався в процесі планового заходу, в ході якого здійснюється контроль дотримання вимог природоохоронного законодавства на всій території Чернігівської області, а не окремих суб`єктів господарської діяльності.

При цьому, судом встановлено, що в ході рейдового заходу здійснювався контроль не за господарською діяльністю ТОВ "Сервіс-Чемпіон", а за дотриманням вимог природоохоронного законодавства на території Чернігівської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані додержувати правил транспортування, зберігання і застосування засобів захисту рослин, стимуляторів їх росту, мінеральних добрив, нафти і нафтопродуктів, токсичних хімічних речовин та інших препаратів, з тим щоб не допустити забруднення ними або їх складовими навколишнього природного середовища і продуктів харчування.

У разі аварії, що спричинила забруднення навколишнього природного середовища, підприємства, установи, організації зобов`язані негайно приступити до ліквідації її наслідків. Одночасно посадові особи або власники підприємств, керівники установ і організацій зобов`язані повідомляти про аварію і заходи, вжиті для ліквідації її наслідків, виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради, центральному органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, відповідній обласній, Київській, Севастопольській міській державній адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та населенню (ч. 4 ст. 66 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища")

Згідно з пунктом "й" ч. 2 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у порушенні природоохоронних вимог при зберіганні, транспортуванні, використанні, знешкодженні та захороненні хімічних засобів захисту рослин, мінеральних добрив, токсичних радіоактивних речовин та відходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України "Про охорону земель" (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення фактів забруднення ґрунтів небезпечними речовинами спеціально уповноважені органи виконавчої влади у галузі охорони земель вживають заходів до обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, притягнення винних до відповідальності згідно із законом і проведення в установленому порядку робіт з дезактивації, відновлення забруднених земель, консервації угідь і визначення режимів їх подальшого використання.

За приписами ст. 56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що посадові особи відповідача при здійсненні перевірки діяли відповідно до вимог чинного законодавства та в межах повноважень визначених законодавством України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Окружним адміністративним судом було вказано про те, що Акт перевірки Державної екологічної інспекції не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України по справі № 21-255а13 від 24.09.2013).

Враховуючи викладене, вимоги позивача у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Як зазначалося вище, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у порушенні природоохоронних вимог при зберіганні, транспортуванні, використанні, знешкодженні та захороненні хімічних засобів захисту рослин, мінеральних добрив, токсичних радіоактивних речовин та відходів.

Відповідно до п. ґ) ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища (котрий, як вже зазначалось, в силу положень чинного законодавства, здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи) належить: пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно п. 6.11 Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області зазначено, що Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Перевіряючи правильність розрахунку відповідачем збитків, суд зазначає, що він складений у відповідності до Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665.

Відповідно до вказаного Порядку індексація такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу проводиться за формулою Ні = Нп Ч І/100, де І - індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік, відсотків.

Так відповідачем проведено розрахунок з урахуванням індексації за 2008-2015 роки, оскільки щоб порахувати показник індексації за 2009 рік необхідно використати індекс інфляції за попередній рік, тобто за 2008 рік (аналогічна позиція викладена у постанові Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/5926/16 від 03.08.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2016).

Таким чином, доводи апелянта про те, що індекс інфляції не може бути застосовано за 2008 рік не приймається колегією суддів до уваги.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність проведених відповідачем розрахунків та прийнятих претензій про відшкодування шкоди позивачем за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

При цьому, колегія суддів зауважує, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України)

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправні дії суб`єкта владних повноважень або протиправність прийнятих ним рішень. Не встановлено судом відповідних обставині в ході розгляду справи, у той час як відповідачем було надано суду достатню кількість доказів на підтвердження правомірності дій суб`єктів владних повноважень.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначені вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.242-245, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович