Справа № 520/11456/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 р. Справа № 520/11456/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 року, повний текст складено 25.01.2019 року по справі № 520/11456/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олбрідж"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій протиправними та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олбрідж" (далі - позивач, ТОВ"Олбрідж") звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області стосовно перевірки на підставі наказу від 12.12.2018 року №9294;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 12.12.2018 року №9294 про проведення фактичної перевірки ТОВ"Олбрідж".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 року в частково задоволено позов.

Скасовано наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 12.12.2018 року №9294 про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Олбрідж".

У задоволенні решти позову - відмовлено.

Головне управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду в цій частині з підстав порушення судом норм матеріального, процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування зазначило про не врахуванням судом, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, є самостійною підставою для проведення фактичної перевірки; а також практики Верховного Суду, викладеної в постановах від 13.03.2018 року по справі № 804/1113/16, від 30.11.2018 року по справі № 808/1641/15, згідно якої позов про скасування наказу може бути задоволений лише у разі, якщо до моменту ухвалення судового рішення не відбулось допуску до перевірки.

Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстнації в частині задоволення позову.

На підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 12.12.2018 року Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі п.п.80.2.5 п. 80.2 ст.80, п.п. 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.18, 19-1.1.19, 19-1.1.20 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України складено наказ № 9294 про проведення фактичної перевірки ТОВ "Олбрідж" за місцями фактичного провадження господарської діяльності на об`єктах за адресами: пр. Перемоги, б.62 у м. Харків, вул. Валентинівська б.21 у м. Харків, вул. Академіка Павлова б. 321 у м. Харків, вул. Сумський шлях буд.150 у м. Дергачі Харківської області, у період з 13.12.2018 року тривалістю не більше 10 діб (а.с. 9).

Посадовими особами було здійснено вихід за вказаними адресами, уповноважені особи позивача розписались в направленнях та отримали копію вищезазначеного наказу.

Не погоджуючись з наказом відповідача, ТОВ "Олбрідж" звернулося до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ не відповідає вимогам ПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 75.1.3. ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Отже, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

В основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності такої підстави: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як встановлено судовим розглядом, відповідачем дотримано вимоги п. 81.1 ст. 81 ПК України, зокрема пред`явлено службові посвідчення, направлення на проведення перевірки, копію наказу про проведення перевірки, що не заперечується сторонами.

За результатами реалізації прав, що випливають із вказаного наказу, податковим органом складено не лише акт перевірки, а й прийняте податкове повідомлення-рішення.

Тобто допуск до проведення фактичної перевірки ТОВ «Олдбрідж» відбувся та контролюючим органом реалізовано право на проведення такої перевірки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені статтею 81 Податкового кодексу України, шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Якщо ж допуск до виїзної податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При вирішенні питання про належний спосіб захисту порушеного права суду в кожному конкретному випадку необхідно виходити з того, що такий захист повинен найбільш повно відповідати меті (цілі), задля досягнення якої був направлений позов.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права викладено в постановах Верховного Суду від 30.11.2018 року по справі № 804/1297/16, від 30.11.2018 року по справі № 808/1641/15, від 18.12.2018 року по справі № 826/3014/16, від 24.01.2019 року по справі № 826/13963/16.

Таким чином, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 17.04.19 року по справі № 825/1439/17.

Таким чином, оскільки допуск до проведення перевірки позивача відбувся, а ГУ ДФС у Харківській області фактично реалізовано свою компетенцію на проведення такої перевірки та оформлення її результатів, то дії контролюючого органу щодо призначення та проведення перевірки не є таким, що порушують права позивача.

При цьому, позивач не позбавлений права оскаржити прийняте за результатами фактичної перевірки податкове повідомлення-рішення з підстав його невідповідності закону чи компетенції контролюючого органу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 по справі № 520/11456/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Олбрідж" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування наказу, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов