Справа № 0240/3183/18-а
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 травня 2019 року

м. Київ

справа №0240/3183/18-а

адміністративне провадження №К/9901/14814/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Гусака М.Б.,

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2018, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 17.05.2018 №0-0208 та № 0-0280 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік у розмірі 10`533,60 грн та 60`345,60 грн. відповідно.

Головне управління ДФС у Вінницькій області подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.05.2018 №0-0208 та №0-0280, якими позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік в загальному розмірі 70`879,20 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обставин, які б виключали можливість застосування положень частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, судом касаційної інстанції не встановлено. У касаційній скарзі посилань на наявність відповідних обставин немає.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що визначаючи позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в зазначеному вище розмірі контролюючий орган не взяв до уваги норму підпункту 266.4.2. пункту 266.4 статті 266 ПК Кодексу України, якою передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Суд встановив, що рішенням Махніської сільської ради Козятниського району Вінницької області від 14.02.2017 №11-09-07 "Про встановлення на території Махнівської сільської ради податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та затвердження Порядку його справляння на 2017 рік" встановлена податкова пільга щодо зменшення бази оподаткування для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 200 кв. м. Контролюючий орган під час розрахунку позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, неправильно визначив об`єкт оподаткування (площу об`єкту нерухомості) та неправильно застосовано ставку податку.

Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

За правилами пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Як зазначено вище, справа є справою незначної складності відповідно до встановленого пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України критерію, а доводи відповідача у касаційній скарзі зводяться фактично до заперечення правильності оцінки судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі та до спростування у зв`язку з цим встановлених судами обставин у справі.

Враховуючи, що судове рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні, судові рішення першої та апеляційної інстанцій не підлягають касаційному оскарженню, відповідно у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко

М.М. Гімон

М.Б. Гусак ,

Судді Верховного Суду