Справа № 1640/2650/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Головко А.Б.

22 травня 2019 р.Справа № 1640/2650/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом приватного підприємства «КОРОВАЙ» до Головного управління ДФС у Полтавській області, Державної фіскальної служби України про скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

Встановила:

01.08.2018 року позивач приватне підприємство «КОРОВАЙ» (подалі ПП «КОРОВАЙ», підприємство) звернулося до суду з позовом, яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог /т. 2, а.с. 228-229/, просить скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Полтавській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (подалі ЄРПН) або відмову в такій реєстрації:

- № 652743/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 217 від 07.11.2017 року;

- № 652741/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 342 від 10.11.2017 року;

- № 652742/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 595 від 17.11.2017 року;

- № 643742/32738441 від 11.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 395 від 13.11.2017 року;

- № 643746/32738441 від 11.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 512 від 16.11.2017 року;

- № 663803/32738441 від 24.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 521 від 16.11.2017 року.

Також, позивач просить зобов`язати ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні ПП «КОРОВАЙ» № 217 від 07.11.2017 року, № 342 від 10.11.2017 року, № 595 від 17.11.2017 року, № 512 від 17.11.2017 року, № 512 від 16.11.2017 року, № 395 від 13.11.2017 року, № 521 від 16.11.2017 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на невідповідність спірних рішень вимогам чинного законодавства. Зазначив, що на вимогу контролюючого органу, після зупинення реєстрації податкових накладних, позивачем були надані усі необхідні документи, які підтверджують реальність здійснення операцій по податкових накладних № 217 від 07.11.2017 року, № 342 від 10.11.2017 року, № 595 від 17.11.2017 року, № 512 від 16.11.2017 року, № 395 від 13.11.2017 року, № 521 від 16.11.2017 року. Проте, відповідні документи не взяті відповідачем до уваги, у зв`язку з чим, прийняті рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Звертає увагу на те, що оскаржені рішення не містять чіткого обґрунтування підстав для їх прийняття.

У відзиві на позов ГУ ДФС у Полтавській області зазначає, що спірні рішення прийняті Комісією, у зв`язку із ненаданням позивачем разом з поясненнями копій документів щодо придбання товарів, що відповідно до пункту 21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН є підставою для прийняття рішень про відмову у реєстрації податкових накладних.

У відзиві на позов ДФС України посилається на те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спірні рішення прийняті у відповідності до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року (повний текст рішення складено 19.11.2018 року) позовні вимоги ПП «КОРОВАЙ» задоволені у повному обсязі, у спосіб визначений позивачем.

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Полтавській області на користь позивача судові витрати у розмірі 10.572 грн.

Висновок суду першої інстанції вмотивований тим, що реальність спірних господарських операцій підтверджена належним чином складеними первинними документами, укладення правочинів спрямоване на настання реальних правових наслідків, відповідні господарські операції відповідають економічному змісту і діловій меті діяльності позивача та його контрагентів.

Враховуючи викладені обставини та беручи до уваги підтвердження господарських операцій між позивачем та з ТОВ «ІНВЕРТ», ПП «Виробничо-торгова компанія «ЛУКАС», ТОВ «Черкасихліб ЛТД» необхідними первинними документами, суд визначився про відсутність підстав для відмови у реєстрації податкових накладних № 217 від 07.11.2017 року, № 342 від 10.11.2017 року, № 595 від 17.11.2017 року, № 512 від 16.11.2017 року, № 395 від 13.11.2017 року, № 521 від 16.11.2017 року.

Відтак, оскаржувані позивачем рішення Комісії ГУ ДФС у Полтавській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, № 652743/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 217 від 07.11.2017 року; № 652741/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 342 від 10.11.2017 року; № 652742/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 595 від 17.11.2017 року; № 643742/32738441 від 11.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 395 від 13.11.2017 року; № 643746/32738441 від 11.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 512 від 16.11.2017 року; № 663803/32738441 від 24.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 521 від 16.11.2017 року є протиправними.

При цьому, суд зазначив, що позовна вимога про зобов`язання ДФС України зареєструвати податкові накладні № 217 від 07.11.2017 року, № 342 від 10.11.2017 року, № 595 від 17.11.2017 року, № 512 від 16.11.2017 року, № 395 від 13.11.2017 року, № 521 від 16.11.2017 року є також правомірною та підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач ГУ ДФС у Полтавській області, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позивача у повному обсязі.

Аргументує вимоги апеляційної скарги ГУ ДФС у Полтавській області фактично аналогічними доводами, що наведені ним у заявах по суті у суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що контролюючим органом не визначено, які порушення норм матеріального та процесуального права були допущені судом першої інстанції при вирішенні справи по суті.

Рішення відповідача ГУ ДФС у Полтавській області щодо ненадання первинних документів, що підтверджують факт реалізації продукції не відповідає дійсності, адже позивачем ПП «КОРОВАЙ» надано відповідачу всі необхідні документи на підтвердження правомірності своїх дій.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що ПП «КОРОВАЙ» здійснювало господарські операції з поставки товарів наступним контрагентам:

- з ТОВ «ІНВЕРТ» - складено наступні податкові накладні: від 07.11.2017 року № 217 на загальну суму 94.936,61 грн, в т.ч. ПДВ 15.822,77 грн.; від 10.11.2017 року № 342 на загальну суму 94.176,11 грн, в т.ч. ПДВ 15.696,02 грн., від 17.11.2017 року № 595 на загальну суму 119.663,42 грн, в т.ч. ПДВ 19.943,90 грн. /т. 1, а.с. 59-60, 65/;

- з ПП «Виробничо-торгова компанія «ЛУКАС» - складено наступні податкові накладні: від 13.11.2017 року № 395 на загальну суму 2.308,62 грн, в т.ч. ПДВ - 384,77 грн та від 16.11.2017 року № 512 на загальну суму 30.272,26 грн, в т.ч. ПДВ 5.045,38 грн /т. 1, а.с.61-62/;

- з ТОВ «Черкасихліб ЛТД» - складено податкову накладну від 16.11.2017 року № 521 на загальну суму 186.300 грн, в т.ч. ПДВ 31.050 грн /т. 1, а.с. 64/.

Після направлення позивачем ПП «КОРОВАЙ» зазначених податкових накладних для реєстрації в ЄРПН, автоматизованою системою ДФС України платнику направлено Квитанції № 1 від 24.11.2017 року, у яких зазначено, що у відповідності до вимог п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація означених ПН зупинена, з підстав того, що останні відповідають критеріям ступня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 0402, 1207, 2007, 2008, 0806. Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН в ЄРПН /т. 2, а.с. 67-72/.

12.04.2018 року на виконання зазначених вимог позивачем через автоматизовану систему на адресу відповідача по кожній спірній податковій накладній направлені пояснення, а також документи на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами.

За результатами розгляду наданих документів Комісією ГУ ДФС у Полтавській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, прийняла наступні рішення:

- № 652743/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 217 від 07.11.2017 року /т. 1, а.с. 106-107/;

- № 652741/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 342 від 10.11.2017 року /т. 1, а.с. 109-110/;

- № 652742/32738441 від 17.04.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 595 від 17.11.2017 року /т. 2, а.с. 193-194/;

- № 643742/32738441 від 11.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 395 від 13.11.2017 року /т. 1, а.с. 112-113/;

- № 643746/32738441 від 11.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 512 від 16.11.2017 року /т. 1, а.с. 168-169/;

- № 663803/32738441 від 24.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 521 від 16.11.2017 року /т. 1, а.с. 242-243/.

Підставою для відмови у реєстрації зазначених податкових накладних слугувала обставина ненадання платником податку копій документів первинних документів щодо постачання, придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування; договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них (за податковою накладною № 521 від 16.11.2017 року).

Згідно з підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

За приписами пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацом першим пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Отже, платник податку - постачальник з настанням першої із умов виникнення податкових зобов`язань, визначених у пункті 187.1 статті 187 ПК України, зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН.

При цьому, як визначено абзацами другим - третім пункту 201.10 статті 201 ПК України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Тобто, законодавцем введено положення, за яким фіскальний орган з 1 липня 2017 року фактично позбавляється повноважень на здійснення контролю за правомірністю формування платниками податку - покупцями податкового кредиту, адже в силу наведеної вище норми абзацу третього пункту 201.10 статті 201 ПК України достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є зареєстрована у ЄРПН податкова накладна.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №753/30621 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування цим Критеріям (далі - Моніторинг).

Відповідно до пункту 2 названих Критеріїв моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації, поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Пунктом 6 згаданих Критеріїв визначено, що моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75 % загального такого залишку та відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК України стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ПП «КОРОВАЙ», колегія суддів зазначає наступне.

Як установлено судовим розглядом, підставою для зупинення реєстрації податкових накладних № 217 від 07.11.2017 року, № 342 від 10.11.2017 року, № 595 від 17.11.2017 року, № 512 від 16.11.2017 року, № 395 від 13.11.2017 року, № 521 від 16.11.2017 року слугувала обставина невідповідності податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства Фінансів України від 13.06.2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 0402, 1207, 2007, 2008, 0806.

Колегія суддів зазначає, що згідно з пп. 19 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, затвердженої Постановою КМ України від 21.02.2018 року № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Відповідно до пункту 20 Порядку зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з пунктом 21 Порядку підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Пунктом 22 Порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Зі змісту спірних рішень установлено, що рішення про відмову в реєстрації у ЄРПН податкових накладних та розрахунку коригування Комісією прийнято у зв`язку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Колегія суддів зауважує, що спірні рішення містять посилання на підставу для відмови в реєстрації податкових накладних № 217 від 07.11.2017 року, № 342 від 10.11.2017 року, № 595 від 17.11.2017 року, № 512 від 16.11.2017 року, № 395 від 13.11.2017 року, № 521 від 16.11.2017 року на ненадання платником податку копій документів: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; первинні документи щодо постачання, придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, розрахункових документів.

Як установлено судовим розглядом, факт укладання договорів щодо постачання товарів між позивачем та ТОВ «ІНВЕРТ», ПП «Виробничо-торгова компанія «ЛУКАС», ТОВ «Черкасихліб ЛТД», здійснення сплати коштів за договорами підтверджено належним чином складеними первинними документами, укладення правочинів спрямоване на настання реальних правових наслідків, відповідні господарські операції відповідають економічному змісту і діловій меті діяльності позивача та його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постановах від 23.10.2018 року у справі № 822/1817/18, від 29.11.2018 року у справі № П/811/1669/17, від 04.12.2018 року у справі № 821/1173/17.

Зважаючи на викладене, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, зазначає про відсутність у контролюючого органу правових підстав для відмови у реєстрації виписаний ПП «КОРОВАЙ» податкових накладних № 217 від 07.11.2017 року, № 342 від 10.11.2017 року, № 595 від 17.11.2017 року, № 512 від 16.11.2017 року, № 395 від 13.11.2017 року, № 521 від 16.11.2017 року.

Відтак, оскаржувані позивачем рішення Комісії ГУ ДФС у Полтавській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, № 652743/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 217 від 07.11.2017 року; № 652741/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 342 від 10.11.2017 року; № 652742/32738441 від 17.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 595 від 17.11.2017 року; № 643742/32738441 від 11.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 395 від 13.11.2017 року; № 643746/32738441 від 11.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 512 від 16.11.2017 року; № 663803/32738441 від 24.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 521 від 16.11.2017 року є протиправними.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 19, 20 Порядку № 1246 передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, нормами ПК України та Порядку № 1246 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідних податкових накладних та зазначення дат їх реєстрації.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що задля належного захисту порушеного права позивача, необхідно зобов`язати ДФС України зареєструвати в ЄРПН спірні податкові накладні, оскільки зазначене є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено і підписано 31 травня 2019 року.