Справа № 712/5484/19
Суддя: Мельник І. О.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/5484/19
Провадження 2а/712/181/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Черкаської митниці Державної фіскальної служби України про визнання недійсними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Черкаської митниці Державної фіскальної служби України про визнання недійсними та скасування постанов. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 27.02.2019 заступником начальника Черкаської митниці ДФС, Пікуль Є.В., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил № 36/90207/19, розпочатої 15.02.2019 за ознаками вчинення ним, як директором ПП «ФАБРИКА-М», адміністративного правопорушення, виніс постанову відповідно до якої, його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Вважає дану постанову протиправною, такою, що не відповідає чинному законодавству, а тому, просить суд її скасувати та визнати нечинною. Також, просить суд скасувати та визнати нечинною постанову Державної фіскальної служби України від 01.04.2019 про залишення постанови Черкаської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 36/90207/19 без змін, а його скаргу без задоволення.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

До Соснівського районного суду м. Черкаси 28.05.2019 надійшов відзив на позов від представника Черкаської митниці Державної фіскальної служби України, яким адміністративний позов не визнає та вважає його таким, що не підлягає до задоволення, оскільки, постанови в справі про порушення митних правил винесені з дотриманнямм вимог чинного законодавства України. Зокрема, в ході розгляду справи об`єктивно встановлено, що внаслідок діяння ОСОБА_1 , директора ПП «Фабрика-М», вказаним підприємством більше ніж на десять діб перевищено строк тимчасового ввезення на митну територію України товару «меблі дерев`яні типу спальні, виготовлені з натурального дерева, зразки: ліжко-зразок «Petit», 160x200 см, берест -1шт.», чим порушено вимоги ст.ст. 103,108 МК України, тобто в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 481 Митного кодексу України. Отже, за наявності підстав, визначених ст. 491 МК України, уповноваженою посадовою особою Черкаської митниці ДФС за вказаним фактом 15.02.2019 було складено протокол про ПМП № 36/90200/19 за ч. 3 ст. 481 МК України, відповідно до вимог ст. 494 МК України за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 652, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.06.2012 за № 1015/21327, «Про затвердження форм процесуальних документів у справах про порушення митних правил», та винесено 27.02.2019 постанову Черкаської митниці ДФС в справі про ПМП № 36/90200/19, яка залишена без змін постановою Державної фіскальної служби України від 01.04.2019.

Також, 31.05.2019 до суду скеровано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 від представника Державної фіскальної служби України, в обгрунтування якого вказує, що постановою Черкаської митниці ДФС від 27.02.2019 у справі про порушення митних правил № 36/90207/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 17000 грн. На дану постанову ОСОБА_1 до ДФС подано скаргу, за результатами якої, керуючись пунктом 1 частини 2 статті 530 МК України ДФС винесено постанову від 01.04.2019, якою залишено без змін постанову Черкаської митниці ДФС від 27.02.2019 у справі про ПМП № 36/90207/19, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Підставою для такого рішення стало не встановлення ДФС обставин, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил. Вказує, що ДФС, перевіряючи законність та обгрунтованість постанови Черкаьскої митниці ДФС від 27.02.2019 у справі про порушення митних правил № 36/90207/19, дійшла висновку про відстуність підстав для її скасування, оскільки обставини, на які посилається позивач, є необгрунтованими та безпідставними.

Позивачем 03.06.2019 скеровано до суду відповідь на відзив Черкаської митниці, яким він просить суд критично віднестись до наданого відзиву та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Мотивує свої заперечення тим, що постанова від 27.02.2019 про визнання винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України та стягнення штрафу у розмірі 17000 грн. йому у визначений законом спосіб вручена не була. Він не був присутнім при розгляді матеріалів про порушення митних правил № 36/90207/19. Вважає, що вручення представнику ПП «ФАБРИКА-М» Ковальчук І.А., зазначеної постанови є таким, що не відповідає вимогам закону. Також, вважає, що застосований до нього штраф у розмірі 17000 грн. за невчасне вивезення з митної території України ліжка-зразка «Petit», 160x200 см, берест -1шт.» вартістю 100 Євро, майже у шість разів перевищує вартість цього зразка. Застосування штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за затримку товару незначної вартості (100 євро) на незначний проміжок часу, який виник у зв`язку із помилковим визначенням часу роботи із зразком продукції (не було враховано зменшення робочого часу та особливості режиму роботи усіх організацій у новорічні свята), є неадекватним до виявлених обставин та не відповідає закону.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши, надані суду заперечення, вважає наступне.

Судом встановлено, що 07.12.2018 ПП «Фабрика-М» (м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, оф. 58, код ЄДРПОУ ) в особі директора ОСОБА_1 , на митну територію України в режимі тимчасового ввезення за митною декларацією № UA902070/2018/707867 ввезено товар «меблі дерев`яні типу спальні, виготовлені з натурального дерева, зразки: ліжко-зразок «Pur-1», 180x200 см, черешня» -1шт. та «ліжко-зразок «Petit», 160x200 см, берест - 1шт.» під зобов`язання зворотного вивезення в строк до 31.12.2018.

За митною декларацією № UA902070/2018/708050 від 14.12.2018 за межі митної території України вивезено ПП «Фабрика-М» товар «меблі дерев`яні типу спальні, виготовлені з натурального дерева, зразки: ліжко-зразок «Pur-1», 180x200 см, черешня -1шт.».

Станом на 15.02.2019 товар «меблі дерев`яні типу спальні, виготовлені з натурального дерева, зразки: ліжко-зразок «Petit», 160x200 см, берест -1шт.» за межі митної території України ПП «Фабрика-М» вивезено не було, чим перевищено строк тимчасового ввезення вказаного товару на митну територію України більше ніж на десять діб.

Проведеною перевіркою встановлено, що відповідальною особою за дотримання ПП «Фабрика-М» строків тимчасового ввезення на митну територію України товарів згідно з митною декларацією №UA902070/2018/707867 є громадянин України ОСОБА_1 , який відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також наказу ПП «Фабрика-М» № 09 від 21.08.2017 обіймає посаду директора вказаного підприємства.

За даним фактом уповноваженою посадовою особою Черкаської митниці ДФС за наявності приводів та підстав, визначених п. 1 ч.1 ст. 491 Митного кодексу України, 15.02.2019 відносно позивача складено протокол про порушення митних правил № 36/90207/19 за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України. Протокол про ПМП складено у присутності позивача, якого було повідомлено про дату і час розгляду справи.

В своїх поясненнях, зафіксованих у протоколі опитування від 15.02.2019, ОСОБА_1 зазначив, що в установлений строк вивезення за межі митної території України товару «меблі дерев`яні типу спальні, виготовлені з натурального дерева, зразки: ліжко-зразок «Petit», 160x200 см, берест -1шт.» ПП «Фабрика-М» здійснено не було у зв`язку з тим, що у митній декларації №UA902070/2018/707867 було помилково вказано дату зворотного вивезення вказаних товарів. Із заявою про продовження строку тимчасового ввезення вказаних товарів ПП«Фабрика-М» до митниці не зверталось у зв`язку з його відсутністю на території України. Представник ПП «Фабрика-М повідомила, що порушення строку вивезення за межі митної території України вказаного товару було здійснено помилково та при вирішенні справи просила врахувати, що 18.02.2019 згідно з МД №UA902070/2019/701936 вищевказані товари оформленні в митний режим реекспорту.

Суд вважає, що зазначенні пояснення не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що звільняють позивача від відповідальності, оскільки відповідно до ч.1 ст. 318, ч.1 ст. 321 Митного кодексу України, всі товари та транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України перебувають під митним контролем з моменту перетинання митного кордону України і до закінчення згідно з заявленим митним режимом.

Відповідно до ст.ст. 103, 112 Митного кодексу України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. Митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з ст. 108 Митного кодексу України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів. Якщо товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України внаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час такого арешту (вилучення).

Відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств. Посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку (п. 43 ст. 4 МК України).

Крім того, відповідно до граф 47 та «В» митної декларації №UA902070/2018/707867 вбачається, що розрахунок та сплата податку на додану вартість при тимчасовому ввезенні на митну територію вказаного вище товару здійснено ПП «Фабрика-М» з розрахунку перебування останнього на території України строком до 31.12.2018, що спростовує твердження позивача про допущену помилку.

Уповноваженою посадовою особою Черкаської митниці ДФС 15.02.2019 складено протокол про ПМП № 36/90200/19 за ч. 3 ст. 481 МК України, відповідно до вимог ст. 494 МК України за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 652, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.06.2012 за № 1015/21327, «Про затвердження форм процесуальних документів у справах про порушення митних правил».

Заступником начальника Черкаської митниці ДФС, Пікуль Є.В., на підставі матеріалів справи про порушення митних правил № 36/90207/19, розпочатої 15.02.2019 за ознаками вчинення ОСОБА_1 , як директором ПП «ФАБРИКА-М», адміністративного правопорушення, 27.02.2019 винесено постанову відповідно до якої, його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

До Державної фіскальної служби України 11.03.2019 надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову Черкаської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 36/90207/19, про скасування постанови

Державна фіскальна служба України розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 36/90207/19 від 27.02.2019 дійшла висновку, що саме ОСОБА_1 , як керівник ПП «ФАБРИКА-М», несе відповідальність за дотримання строків тимчасового ввезення товарів «Меблі дерев`яні типу спальні....», які надійшли на адресу зазначеного підприємства.

Таким чином, в ході розгляду справи судом об`єктивно встановлено, що внаслідок діяння позивача, директора ПП «Фабрика-М», вказаним підприємством більше ніж на десять діб перевищено строк тимчасового ввезення на митну територію України товару «меблі дерев`яні типу спальні, виготовлені з натурального дерева, зразки: ліжко-зразок «Petit», 160x200 см, берест -1шт.», чим порушено вимоги ст.ст. 103,108 Митного кодексу України.

Доводи позивача щодо того, що він не є суб`єктом адміністративної відповідальності у вказаній справі про ПМП та посилання на помилки допущені під час митного оформлення товару «ліжко-зразок «Petit», 160x200 см, берест - 1шт», суд оцінює критично. Так, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку (п. 43 ст. 4 МК України).

Так, відповідно до наказу ПП «Фабрика - М» від 21.08.2017 №09 директором вказаного підприємства призначено позивача. І саме він, як керівник підприємства несе відповідальність за дотримання строків тимчасового вивезення.

Висновок позивача, що ТОВ «БРОКЕР Україна» несе відповідальність за порушення строків тимчасового вивезення, оскільки вказане товариство виступало декларантом при здійсненні митного оформлення за МД від 07.12.2018 №UA 90200/2018/707867, не відповідає нормам митного законодавства. Так, відповідно до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з п. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Твердження позивача щодо процесуальних порушень, допущених під час винесення оскаржуваних постанов, є надуманими та не відповідають чинному законодавству.

Так, посилання позивача на Порядок оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916, є необгрунтованим, оскільки даний Порядок не застосовується щодо оскарження рішень контролюючих органів, дій або бездіяльності їх посадових осіб та інших працівників, якщо спеціальним законом встановлено інший порядок оскарження таких рішень, дій або бездіяльності, а також при оскарженні постанов, прийнятих у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, спеціальним законом, що регламентує порядок оскарження постанов у справах про ПМП є МК України та КУпАП в частині, що не врегульована МК України.

Постанову Державної фіскальної служби від 01.04.2019 направлено позивачу 03.04.2019 з дотриманням процесуальних строків, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 530 МК України, копія рішення по скарзі на постанову у справі про ПМП протягом 3 днів з дня його винесення надсилається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, особі, стосовно якої винесено постанову, поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Даний факт підтверджується конвертом, витягом з Реєстру поштових відправлень Укрпошти та не заперечується позивачем.

Відповідно до ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари; транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних, цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно з ст. 108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. З урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів за письмовою заявою власника цих товарів або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про його продовження, про причини та підстави такої відмови.

Як передбачає ч. 1 ст. 112 МК України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 МК України митний режим тимчасового ввезення припиняється органом доходів і зборів у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент розгляду справи про порушення митних правил позивачем не доведено існування обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків, що є підставою припинення митного режиму тимчасового ввезення товарів.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку строк тимчасового ввезення товарів установлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку під час їх митного оформлення з урахуванням пропозиції декларанта, зазначеної в установленому порядку в митній декларації, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Строк тимчасового ввезення товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення, може бути продовжений митницею оформлення з урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин і з дотриманням вимог, установлених МК України.

Для продовження строку тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, подає до митниці оформлення відповідну заяву. Разом із заявою за наявності подаються, зокрема, документи, які підтверджують наявність обставин, що обумовлюють необхідність такого продовження.

Рішення про продовження строку тимчасового ввезення товарів або про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення цих товарів приймається керівником органу доходів і зборів або вповноваженою ним посадовою особою та оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на заяві щодо продовження строку тимчасового ввезення.

Тобто, документи, які підтверджують факт неможливості вчасного завершення митного режиму тимчасового ввезення, та заява про продовження строку тимчасового ввезення, повинні надаватися до митниці до моменту закінчення такого строку.

Як відомо, строк тимчасового ввезення у митній декларації № UA 902070/2018/707867 встановлено до 31.12.2018. Звернень про продовження строку тимчасового ввезення чи про обставини, зазначені у частині 3 статті 112 МК України до Черкаської митниці ДФС, позивачем подано не було. Пояснення ОСОБА_1 щодо перевищення строку тимчасового ввезення не може бути визнано обґрунтованим, оскільки зазначена помилка не вплинула на своєчасність вивезення частини товару, задекларованого у митній декларації № UA 902070/2018/707867 «Ліжко-зразок «Pur-1», 180x200 см, черешня - 1 шт.».

Частиною четвертою статті 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Судом достеменно встановлено, що клопотань про перенесення розгляду справи ОСОБА_1 до Черкаської митниці ДФС не надсилав. Тому, справу про порушення митних правил № 36/90207/19 розглянуто за відсутності позивача, однак, в присутності його представника за довіреністю Ковальчук І .А., участь якої у розгляді даної справи, а також її права та обов`язки передбачені статтями 497, 498 МК України. Отже, твердження позивача у його позові про те, що вручення постанови представнику ПП «Фабрика-М» Ковальчук І.А. є таким, що не відповідає вимогам закону, суд вважає безпідставним.

Крім того, позивач у своєму позові зазначив, що штраф у розмірі 17000 грн. у декілька разів перевищує вартість товару, що призводить до серйозного порушення його прав громадянина.

Разом з тим, відповідно до часини третьої статті 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Санкція цієї частини статті 481 МК України є безальтернативною та не залежить від вартості товарів, строк тимчасового ввезення яких на територію України перевищено.

На підставі вищевикладеного, перевіряючи законність та обґрунтованість постанови Черкаської митниці ДФС від 27.02.2019 у справі про порушення митних правил № 36/90207/19 під час розгляду скарги позивача, та постанови Державної фіскальної служби України від 01.04.2019 про залишення постанови Черкаської митниці ДФС у справі про порушененя митних правил № 36/90207/19 без змін, а скарги ОСОБА_1 без задоволення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить висновку, що відповідачі по справі, як суб`єкти владних повноважень, повністю виконали покладені на них обов`язки щодо доказування правомірності прийнятого оскаржуваного рішення.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх вимог і протиправність дій відповідачів, а відтак вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини, Конституції України, Митним кодексом України, статтями 2, 5-12, 18, 71-77, 94, 139, 161-162, 229, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Черкаської митниці Державної фіскальної служби України про визнання недійсними та скасування постанов відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до Шостого Апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом 10 днів з дня проголошення або в порядку, передбаченому ст. 297 КАС України.

Головуючий