Справа № 260/227/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4645/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Марцинковської О.М.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.04.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській обл. про визнання відмови у наданні публічної інформації протиправною, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Плеханова З.Б.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 01.04.2019р. м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

22.02.2019р. (згідно поштового штемпеля) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Держгеокадастру у Закарпатській обл. щодо відмови у наданні публічної інформації на інформаційний запит від 01.02.2019р.; зобов`язати відповідача ГУ Держгеокадастру у Закарпатській обл. надати йому перші 10 (десять) сторінок документів на запит від 01.02.2019р. ПІ № -30/0/4-19 на отримання публічної інформації безкоштовно, повідомити інформацію про конкретний розмір та способи сплати фактичних витрат на копіювання запитуваної інформації та надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 01.02.2019р. (а.с.4-5).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.04.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Закарпатській обл. щодо відмови у наданні ОСОБА_1 . публічної інформації на інформаційний запит ПІ-30/0/4-19 від 01.02.2019р.; зобов`язано відповідача надати позивачу перші 10 сторінок документів на запит ПІ-30/0/4-19 від 01.02.2019р. на отримання публічної інформації безкоштовно, повідомити інформацію про конкретний розмір та способи сплати фактичних витрат на копіювання запитаної інформації та надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 01.02.2019р. (а.с.86-92).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ Держгеокадастру у Закарпатській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.95-104).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами розгляду запиту позивача апелянтом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській обл. було підготовлено відповідь, яка ґрунтувалася на приписах ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно яких у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Листом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській обл. № ІП-30/0-124/0/63-19 від 07.02.2019р. надано позивачу рахунок № 13 для здійснення оплати витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію. Відповідно до Порядку відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є Держгеокадастр та його територіальні органи, інформація запитувачу надається впродовж трьох робочих днів після підтвердження оплати фактичних витрат на копіювання або друк документі, що надаються за запитом на інформацію. Відповідь на запит не надається у разі повної або часткової відмови запитувача інформації від оплати рахунка. Надання заявнику неповної інформації на запит обсягом менше 10 аркушів чинним законодавством не передбачено.

Після отримання листа № ІП-30/0-124/0/63-19 від 07.02.2019р. і рахунку для здійснення оплати витрат на копіювання та друк документів позивач не звертався до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській обл. про отримання копій запитуваних документів на його інформаційний запит, а саме: копій документів з 1 по 10 сторінку.

Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській обл. діяло у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідними нормативно-правовими актами, за результатами розгляду запиту ОСОБА_1 надано обґрунтовану вичерпну відповідь.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся 01.02.2019р. до відповідача із запитом на отримання інформації (вхідний реєстраційний номер ПІ-30/0/4-19 від 01.02.2019р.) щодо надання копії належно завіреного листа відділу в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській обл. № 821/401-18-0.21 від 05.07.2018р. із відповідними додатками (а.с.23).

За результатами розгляду цього запиту відповідач надіслав позивачу лист-відповідь № ПІ-30/0-124/0/63-19 від 07.02.2019р. та рахунок № 13 від 06.02.2019р. для здійснення оплати витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, а саме в сумі 54 грн. 21 коп. за виготовлення копій на 13 сторінках (а.с.6-7).

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції враховував міжнародно-правові стандарти у сфері доступу до публічної інформації, належною практикою яких є надання за вимогою запитувача перших 10 сторінок безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти документів.

При цьому, під час застосування до вирішення спірних питань пріоритет має норма ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка характеризується вищою юридичною силою, а не підзаконний акт - Порядок відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є Держгеокадастр та його територіальні органи, затв. наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 555 від 20.12.2016р., яким визначено механізм відшкодування запитувачами інформації фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються передбаченими у них розпорядниками інформації.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно з ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Положеннями ч.4 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Статтею 19 цього Закону передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ст.20 згаданого Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.2-3 ст.21 зазначеного Закону у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Разом з тим, механізм відшкодування запитувачами інформації фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами за запитом на інформацію визначено Порядком відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є Держгеокадастр та його територіальні органи, затв. наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 555 від 20.12.2016р.

Відповідно до п.3 цього Порядку документи за запитом на інформацію надаються безкоштовно, зокрема, якщо задоволення запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом, що не перевищує 10 сторінок.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що відшкодування запитувачами інформації фактичних витрат на копіювання або друк документів здійснюється у разі виготовлення більш як 10 сторінок запитуваних документів, починаючи з першої сторінки, відповідно до Розміру фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 555 від 20.12.2016р.

Зі змісту заявленого адміністративного позову слідує, що підставою для звернення позивача до суду слугував невірний розрахунок ГУ Держгеокадастру у Закарпатській обл. вартості фактичних витрат на копіювання та друк, а також ненадання на запит позивача від 01.02.2019р. безкоштовних перших 10 сторінок відповіді.

Колегія суддів враховує, що згідно роз`яснень, які наведені у п.11 постанови Пленуму ВАС України № 10 від 29.09.2016р. «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» за змістом ч.2 ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов`язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок.

При цьому питання щодо надання розпорядником інформації перших 10 сторінок документа (частини інформації) безкоштовно одночасно з повідомленням запитувача про необхідність відшкодування витрат або повідомленням про відмову в задоволенні запиту у зв`язку з невідшкодуванням відповідних витрат прямо Законом України «Про доступ до публічної інформації» та іншими чинними нормативно-правовими актами не врегульовано.

Однак, враховуючи міжнародно-правові стандарти у сфері доступу до публічної інформації, вважаємо, що належною практикою є надання за вимогою запитувача перших 10 сторінок безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти документів.

Системно проаналізувавши вищенаведені норми, колегія суддів зазначає, що під фактичними витратами на копіювання та/або друк документів, слід розуміти усі витрати, що здійснюються при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов`язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок.

Разом з тим, як уже зазначалося, пунктом 3 Порядку відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є Держгеокадастр та його територіальні органи, затв. наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 555 від 20.12.2016р., прямо передбачено надання безкоштовно документів за запитом, якщо запит про надання інформації, передбачає виготовлення копій документів обсягом, що не перевищує 10 сторінок,

Також згідно ч.2 ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» установлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини має доволі широке розуміння поняття «свобода доступу до інформації», яке висвітлено у справі «Sdruzeni Jihoceske Matky проти Республіки Чехія» № 19101/03, 2006р. Судова практика трактує право на доступ до інформації як «таке, що має на меті в більшій мірі заборону на обмеження державою доступу особи до інформації, яку інші хочуть або можуть захотіти отримати».

З урахуванням того, що інформація у виді запитуваних ОСОБА_1 копій документів містила загальну кількість 13 сторінок, тому позивачу необхідно відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк документів лише 3 (трьох) сторінок, а 10 (десять) перших сторінок, які повинні були надаватися відповідачем безкоштовно.

При цьому не можуть прийматися до уваги положення Порядку відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є Держгеокадастр та його територіальні органи, затв. наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 555 від 20.12.2016р., оскільки вказаним актом визначено суто механізм відшкодування запитувачами інформації фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються передбаченими у них розпорядниками інформації.

За таких умов відповідачем відмовлено у наданні такої інформації всупереч вимогам закону.

Обираючи правильний спосіб захисту порушених прав позивача в цій ситуації колегія суддів враховує роз`яснення, які наведені в постанові Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно яких у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов`язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Щодо долучених до справи при поданні апеляційної скарги представником відповідача судових рішень - постанов Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019р. у справі № 260/1355/18 та від 05.03.2019р. у справі № 260/1354/18 (а.с.114-123), колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному фактові при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими позовні вимоги задоволені у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ Держгеокадастру у Закарпатській обл.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що згідно з копіями паспорта громадянина України, посвідчення ветерана війни, довідки про ідентифікаційний код (а.с.8-10) позивачем у справі є ОСОБА_1, тому зазначення судом першої інстанції в рішенні суду позивачем ОСОБА_1 слід вважати помилковим.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.04.2019р. в адміністративній справі № 260/227/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 05.06.2019р.