Справа № 643/12089/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 р.Справа № 643/12089/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова (головуючий суддя І інстанції Горбунова Я.М.) від 29.01.2019 року (повний текст рішення складено 29.01.2019 року) по справі № 643/12089/17

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання довідки від 23.03.2017 р. № 142 ВФЗ не чинною з моменту надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області в частині не включення до неї всіх видів додаткового грошового забезпечення, які враховується для призначення пенсії.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірах, визначених довідкою від 05.10.2018 р. № 1208 ВФЗ, на виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 30.12.2016 р.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_3 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Московського районного суду м.Харкова від 29.01.2019 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на безпідставність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач та третя особа правом надання письмових відзивів на апеляційну скаргу не скористались.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що наказом в.о. Міністра оборони України від 17.04.2014 р. №155 позивач був звільнений з посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 та звільнений з військової служби у відставку за п. «б» (за станом здоров`я).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.04.2014 р. № 87 ОСОБА_1 була призначена до виплати вихідна допомога при звільненні за 41 рік в розмірі 50% в сумі 78135, 00 грн, надбавка за роботу з таємними документами в розмірі 15% по 29.04.2014 р. в сумі 162, 40 грн., премія в розмірі 90 % посадового окладу в сумі 974,09 грн, щомісячна надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% в сумі 849,22 грн. та додаткова щомісячна грошова винагорода в розмірі 60% місячного грошового забезпечення в сумі 2210,68 грн., компенсацію за 43 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2014 р. у сумі 5463,15 грн.

У первинній довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.09.2014 р., яка надавалась до ГУ ПФУ в Харківській області сума додаткових видів грошового забезпечення не були включені відомості про розміри одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації.

Не погодившись із правомірністю не включення вказаних сум, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.12.2016 року по справі №642/7696/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невключення в довідку про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії відомості про розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням та з яких було утримано єдиний соціальний внесок.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії ОСОБА_1 , із зазначенням відомостей про розміри одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців перед звільненням та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині відмови ОСОБА_1 в перерахунку розміру призначеної пенсії з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації, в розмірах зазначених в уточнюючій довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2016 №429/ВФЗ та повернення зазначеної довідки без виконання.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області після отримання від ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії ОСОБА_1 , перерахувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислений із грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців перед звільненням та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, починаючи з 05.06.2016 року та здійснити відповідні виплати.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківського обласного військового комісаріату судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь Державного бюджету України.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь Державного бюджету України.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

На виконання рішення суду, ІНФОРМАЦІЯ_2 23.03.2017 року направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку № 142/ВФЗ про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії позивачу, із зазначенням відомостей про розміри одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців перед звільненням.

Відповідно до вказаної довідки від 23.03.2017 р. №142/ВФЗ ІНФОРМАЦІЯ_3 до додаткових видів грошового забезпечення додатково було включено суми грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 7623 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 3811,5 грн. та індексації у сумі 7262,25 грн. та відповідно загальна сума додаткових видів грошового забезпечення була збільшена на 18696,75 грн. а загальна сума додаткових сум грошового забезпечення, з якого утримано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, була збільшена до 68004, 75 грн.

Довідка від 23.03.2017 р. № 142 ВФЗ щодо сум додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 24 місяці перед звільненням становить 68004,75 грн., без врахування суми сплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 78135,75 грн.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не було включено до довідки усі види грошового забезпечення, які враховуються для призначення пенсії , позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача підготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірах, визначених довідкою від 05.10.2018 р. № 1208 ВФЗ, на виконання рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 30.12.2016 р.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду, виходячи з наступного.

Приписами ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 30.12.2016 року по справі №642/7696/16-а є обов`язковою до виконання на всій території України.

Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст.383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

З адміністративного позову вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із даними вимогами, слугувала незгода позивача із виготовленою відповідачем на виконання судового рішення та направленою до пенсійного органу довідкою про додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, в даному випадку наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Спір у справі, що розглядається, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, що зумовлює наявність підстав для закриття провадження у справі.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду викладеним в постановах від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, а також від 03.04.2019 по справі №820/4261/18.

Зважаючи на допущені порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, вимоги ч. 1 ст. 319 КАС України, у справі є наявні підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 320, 321, 322, 325, 326, 327, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2019 року по справі №643/12089/17 скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до Ленінського районного суду м.Харкова в порядку ст.ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідними заявами щодо виконання судового рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 30.12.2016 року по справі №642/7696/16а.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 31.05.2019 року.