Справа № 240/7467/19
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/7467/19

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Нагірняк М.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання здійснити виплату такої одноразової грошової допомоги.

Позивач зазначає, що в період з 14.04.1980року по 01.06.1982року проходив строкову військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь в бойових діях, під час яких отримав захворювання. 08.06.2000року під час первинного огляду Позивачу була встановлена друга група інвалідності, при повторних оглядах (12.07.2001року та 04.07.2002року) була встановлена третя група інвалідності, а 02.05.2018року - 2-а група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Позивач вважає, що як інвалід другої групи з 02.05.2018року набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018року. На своє звернення до Відповідача отримав протиправну відмову у призначенні та виплаті такої одноразової допомоги, так як інвалідність настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби. На думку Позивача, при винесенні оскаржуваного рішення Відповідачем не були враховані правові позиції Верховного Суду.

Ухвалою суду від 15.05.2019року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання ні Позивач, ні його представник не прибули. Представник Позивача направила до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник Міністерства оборони України, Відповідача по даній справі, в судове засідання не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону N 2011-XII).

За змістом статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, Позивач в період з 14.04.1980року по 01.06.1982року проходив строкову військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь в бойових діях, під час яких отримав захворювання.

08.06.2000року під час первинного огляду Житомирською МСЕК Позивачу була встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання.

При повторних оглядах (12.07.2001року та 04.07.2002року) була встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання. А з 02.05.2018року Житомирською МСЕК Позивачу була встановлена 2-а група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.12-15).

Згідно дослідженого судом протоколу №1102 від 20.02.2018року засідання Центральної військової - лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , Позивача по справі, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.16).

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви Позивача рішенням Відповідача в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсацій (протокол №117 від 23.11.2018року), було відмовлено в призначенні вказаної допомоги. Вказане рішення мотивоване первинним встановленням Позивачу інвалідності понад з-місячний термін після звільнення з строкової військової служби (а.с.20).

Таке рішення Відповідача відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону N 2011-XII в редакції, що діяла на час первинного встановлення Позивачу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (02 травня 2018року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок N 975).

Відповідно до пункту 3 Порядку N 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, моментом виникнення права Позивача на виплату одноразової грошової допомоги є дата первинного встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (02.05.2018року), а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу II групи інвалідності, а саме Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. N2011-XII, в редакції Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 26.06.2018року (справа N750/5074/17, адміністративне провадження NК/9901/44751/18).

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України така правова позиція Верховного Суду підлягає врахуванню судом при розгляді даної справи..

Приписами правових норм статті 16 Закону N 2011-XII в редакції, чинній на час спірних відносин (з 1 січня 2017 року), законодавець розмежовує підстави призначення одноразової грошової допомоги в залежності від виду військової служби.

Так, в частині шостій статті 16 Закону N 2011-XII, в редакції чинній з 1 січня 2017 року, передбачено, що у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

В контексті спірних правовідносин, як зазначає Верховний Суд у постанові від 26.06.2018року, саме частина шоста статті 16 Закону N 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:

- особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;

- визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;

- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Неконституційність такого врегулювання вказаних правовідносин в установленому порядку не визнана.

Аналогічне право закріплено Порядком N 975. Так, відповідно до абзацу першого підпункту 3 пункту 6 вказаного Порядку у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 р. N 335, військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період строкової військової служби, проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Таким чином, Позивач в розумінні вимог частини шостої статті 16 Закону N 2011-XII (в редакції чинній з 1 січня 2017 року) є військовослужбовцем строкової військової служби, право якого на отримання одноразової грошової допомоги обмежено настанням інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.

Враховуючи, що первинне встановлення інвалідності Позивачу, яка може буди підставою для отримання одноразової грошової допомоги (02.05.2018року), мало місце в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону N 2011-XII та після спливу трьох місяців від дня звільнення зі строкової служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у Позивача як військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, щодо необхідності врахування правової позиції Верховного Суду України, викладених у постановах від 18.11.2014року у справі №21-446а14, від 21.04.2015року у справі 21-135а15 та Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2018р. ( справі № 372/1258/16а), оскільки в даних справах Верховний Суд України та Верховний Суд не вирішували питання про правомірність призначення одноразової грошової допомоги саме військовослужбовцям строкової військової служби та не надавали висновок про застосування статті 16 Закону N2011-XII саме в редакції Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII.

Більш того, колегія суддів судової палати у справі N750/5074/17 відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі N 276/322/17 (N К/9901/2174/17), відповідно до якого військовослужбовці строкової військової служби мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у разі встановленні їм інвалідності, незалежно від часу її настання.

Суд вважає безпідставними також доводи Позивача, наведені у позові, що датою виникнення у Позивача права на отримання грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності є 23.08.2017року згідно до акту огляду МСЕК.

В жодних із чотирьох довідках до актів огляду МСЕК, долучених до позову, такої дати огляду Позивача не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок, що позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві України, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання здійснити виплату такої одноразової грошової допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк