Справа № 200/3938/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року справа №200/3938/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участю представника позивача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року (повний текст складено 09 квітня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/3938/19-а (суддя І інстанції - Логойда Т.В.) за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2019 року Головне управління ДФС у Донецькій області звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначало, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийнято постанову про накладання штрафу від 26 лютого 2019 року (ВП №57185200), якою за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення суду на нього як боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Вказану постанову позивач вважав протиправною, оскільки він направляв на адресу державного виконавця відповідні листи від 01 листопада 2018 року №48592/10/05-99-17-01-06 та від 18 січня 2019 року №4636/10/05-99-17-03-07 щодо відсутності в інформаційній системі суми єдиного внеску 1 161 404,01 грн. по вимозі від 05 квітня 2016 року №10-1342-25, що підлягає списанню по судовому рішенню та виконавчому листу. Тому вважав, що з його боку не було невиконанням судового рішення без поважних причин, а тому підстави для застосування штрафу були відсутні.

У зв`язку з наведеним позивач просив: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про накладення штрафу від 26 лютого 2019 року, що прийнята у виконавчому провадженні ВП №57185200.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 200/3938/19-а позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про накладення штрафу від 26 лютого 2019 року, що прийнята у виконавчому провадженні ВП №57185200.

Відповідачем не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що тривале невиконання рішення суду боржником є необгрунтованим та безпідставним, тому накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця щодо виконання рішення суду є правомірним.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, наголошуючи на законності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП №57185200 з примусового виконання виконавчого листа №805/2366/16-а, що виданий 20 серпня 2018 року Донецьким окружним адміністративним судом на виконання рішення цього ж суду від 12 червня 2017 року, яким зобов`язано Слов`янську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,01 грн., що визначена у вимозі від 05 квітня 2016 року №Ю-1342-25.

Постанову направлено на адресу боржника та отримано ним, що не заперечується.

Постановою державного виконавця від 17 жовтня 2018 року про заміну сторони виконавчого провадження на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року в справі №805/2366/16-а замінено боржника у виконавчому провадженні Слов`янську об`єднану державну податкову інспекцію головного управління ДФС у Донецькій області на його правонаступника - Головне управління ДФС у Донецькій області.

Постанову направлено на адресу боржника та отримано ним, що не заперечується.

Державним виконавцем неодноразово виносилися постанови про відкладення проведення виконавчих дій (від 19 листопада 2018 року, від 13 грудня 2018 року).

У листопаді 2018 року боржником до державного виконавця надіслано лист від 01 листопада 2018 року №48592/10/05-99-17-01-06, в якому повідомлялося, що згідно з даними інформаційної системи "Податковий блок" по стягувачу на час прийняття вимоги обліковувалась заборгованість з єдиного внеску в сумі 1 161 404,01 грн., до вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 05 квітня 2016 року №Ю-1342-25 увійшли нарахування по шести поданим платником звітностям з єдиного внеску (зазначено які саме).

Після формування вимоги про сплату недоїмки платником податків (стягувачем) здійснювалася сплата єдиного внеску. Контролюючий орган у відповідності до вимог ч. 6 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (відповідно до якої за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення; у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) зараховував сплачені платником кошти в рахунок погашення недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником.

Станом на 21 вересня 2017 року (дата набрання законної сили постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року в справі №805/2366/16-а) у стягувача вже обліковувалася заборгованість з єдиного внеску у сумі 2070810,93 грн., яка складалася із нарахувань по наступним поданим платником звітностям з єдиного внеску (зазначено які саме).

Станом на 11 березня 2019 року згідно з даними інформаційної системи "Податковий блок" по стягувачу обліковується заборгованість з єдиного внеску у сумі 3931154,14 грн., яка складається з із нарахувань по слідуючим наступним поданим платником звітностям з єдиного внеску (зазначено які саме).

Станом як на теперішній час, так і на дату набрання законної сили судовим рішенням в справі №805/2366/16-а у платника (стягувача) заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 1 161 404,01 грн., що визначена у вимозі №Ю-1342-25 від 05 квітня 2016 року, яка підлягала списанню, була відсутня через те, що була погашена в повному обсязі та, відповідно, не відображена в інтегрованій картці вказаного платника.

Також повідомлялося, що на теперішній час для виконання судового рішення програмним забезпеченням інформаційної системи органу доходів і зборів відповідні операції не передбачені, тому приведення інтегрованих карток платника податків у відповідність із судовим рішенням не є технічно можливим.

Відсутність технічної можливості програмного забезпечення органу доходів і зборів зі списання недоїмки з єдиного внеску на суми заборгованості, які відсутні в інтегрованих картках платників на дату набрання судовим рішенням законної сили, унеможливлює винесення органом доходів і зборів рішення про списання суми недоїмки по судовому рішенню.

До вказаного листа боржником додані докази, на які він посилався, а саме: довідки про заборгованість платника єдиного внеску станом на відповідні дати; інтегровані картки платника єдиного внеску, сформовані станом на відповідні дати.

У січні 2019 року боржником до державного виконавця надіслано лист від 18 січня 2019 року №4636/10/05-99-17-03-07 аналогічного змісту, що й лист від 01 листопада 2018 року №48592/10/ 05-99-17-01-06 , до якого додані аналогічні документи.

Вказаний лист відповідачем отримано 24 січня 2019 року (чек ПАТ "Укрпошта" від 21 січня 2019 року №666).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 26 лютого 2019 року ВП №57185200 за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення суду на боржника - Головне управління ДФС у Донецькій області накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Вказаною постановою встановлено, що 19 листопада 2018 року від боржника надійшла заява № 51993/10/05-99-07-01-06 про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку зі зверненням до суду із заявою про визнання виконавчого листа у справі №805/2366/16-а таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено. Станом на 26 лютого 2019 року судове рішення не виконано.

Інших обставин державним виконавцем встановлено не було.

Вказаною постановою також зобов`язано боржника виконати судове рішення протягом 10 робочих днів.

Копію постанови направлено боржнику та отримано ним 04 березня 2019 року.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку з відсутністю відповідного режиму списання заборгованості з єдиного внеску в інформаційній системі, з метою вжиття відповідних заходів, направлених на вирішення питання щодо виконання судових рішень в аналогічних правовідносинах, Головне управління ДФС у Донецькій області неодноразово надсилалися відповідні листи до Державної фіскальної служби України щодо доповнення бази ІТС "Податковий блок" шляхом надання відповідного режиму для списання боргу з єдиного внеску з інших підстав, ніж ті, що передбачені ч. 7 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: листи від 29 серпня 2018 року № 4828/8/05-99-17-01-04, від 06 листопада 2018 року № 6719/8/05-99-17-01-04, від 06 грудня 2018 року 37603/8/05-99-17-01-03.

Головне управління ДФС у Донецькій області з метою вирішення вказаного проблемного питання та виконання судового рішення в справі №805/2366/16-а неодноразово надсилало на адресу Державної фіскальної служби України листи від 27 грудня 2018 року №8105/8/05-99-17-01-03 та від 05 лютого 2019 року №843/8/05-99-17-03-12.

З проблемного питання Державною фіскальною службою України на адреси Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників надіслано лист від 17 грудня 2018 року №39070/7/99-99-17-04-17, в якому, зазначалося, зокрема, що до Державної фіскальної служби України звертаються головні управління ДФС з питання виконання окремих рішень судів, які набрали законної сили, і ними повідомляється про надходження рішень судів, які передбачають: списання податкового боргу та/або недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) за підставами, відмінними від ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи; списання податкового боргу або недоїмки з єдиного внеску на суми заборгованості, які відсутні у інтегрованих картках платників на дату набрання судовим рішенням законної сили (наприклад, коли цю заборгованість вже погашено); списання податкового боргу або недоїмки з єдиного внеску на суми заборгованості, які обліковуються у інтегрованих картках, відкритих платникам у АР Крим; розстрочення (відстрочення) виконання рішення про стягнення недоїмки з єдиного внеску. Разом з тим для виконання таких та подібних судових рішень програмним забезпеченням на сьогодні не передбачені відповідні операції, отже приведення інтегрованих карток податників податків у відповідність з рішеннями судів не є технічно можливим.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 ст. 18 вказаного Закону визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 63 вказаного Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 75 вказаного Закону, яка визначає відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вказана стаття, як і спеціальний закон, не містить норм, які б звільняли боржника від відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду в залежності від тих чи інших обставин.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

Позивач як боржник у виконавчому провадженні не заперечує проти того, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню.

У листах, що надсилалися на адресу відповідача, він зазначав про наявність поважних причин, що унеможливили виконання судового рішення у встановлений виконавцем строк, а саме відсутність технічної можливості програмного забезпечення органу доходів і зборів зі списання недоїмки з єдиного внеску на суми заборгованості, які у зв`язку з виконанням суб`єктом владних повноважень вимог ч. 6 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" відсутні в інтегрованих картках платників на дату набрання судовим рішенням законної сили, що унеможливлювало винесення органом доходів і зборів рішення щодо списання суми недоїмки по судовому рішенню.

Для вирішення вказаних проблемних питань з метою виконання, зокрема судового рішення, виконавчий лист по якому перебуває на виконанні у відповідача, позивач неодноразово звертався до Державної фіскальної служби України, однак проблему вирішено не було.

Вказані обставини об`єктивно унеможливлювали реалізацію позивачем рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,01 грн. на виконання судового рішення.

Крім того, таке питання є проблемним по всій території України, що підтверджується, зокрема листом Державної фіскальної служби України від 17 грудня 2018 року №39070/7/99-99-17-04-17, який направлявся на адреси Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників.

Враховуючи наведене, невиконання боржником судового рішення через вищезазначені бставини не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Між тим, це не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 1291 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак, накладення на Головне управління ДФС у Донецькій області штрафу у такому випадку не захищає право особи (стягувача) на виконання судового рішення.

Вказані обставини не були враховані державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 200/3938/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 200/3938/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 04 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко