Справа № 520/10067/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 р.Справа № 520/10067/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., повний текст складено 30.01.19 року) по справі № 520/10067/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 16.04.2018 року №0-2020, від 16.04.2018 року №0-2020; від 25.05.2018 року №0-2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 року задоволено позов.

Скасовані податкові повідомленні-рішення відповідача від 16.04.2018 року №0-2020, від 16.04.2018 року №0-2020; від 25.05.2018 року №0-2020.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги, позивач посилається на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення відповідача від 16.04.2018 року №0-2020, яким позивачу визначений податок на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 32782, 08 грн; від 16.04.2018 року №0-2020, яким позивачу визначена податок на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 2454,72 грн; від 25.05.2018 року №0-2020, яким позивачу визначений податок на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 341,76 грн.

Суд першої інстанції, під час задоволення позову, дійшов до висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п.41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

На підставі п.21.1 ст.21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані:

дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами;

забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій;

забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень;

не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій;

коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності;

не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи;

надавати органам державної влади та органам місцевого самоврядування на їх письмовий запит відкриту податкову інформацію в порядку, встановленому законом;

оприлюднювати на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, перелік уповноважених осіб контролюючого органу та переданих таким особам функцій у випадках, передбачених цим Кодексом;

використовувати дані та інформацію, отримані через електронний кабінет, необхідні для виконання покладених на них функцій з адміністрування податків, зборів, митних платежів та реалізації податкової і митної політики в межах наданих їм повноважень;

вносити до інформаційних баз даних інформацію з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформацію про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі.

Пунктом 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України зазначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пунктом 30.1 ст.30 ПК України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Згідно з пунктом 30.2 ст.30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пункт 30.3 ст.30 ПК України передбачає, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

У відповідності до пункту 30.8 ст.30 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль за правильністю надання та обліку податкових пільг, а також їх цільовим використанням, за наявності законодавчого визначення напрямів використання (щодо умовних податкових пільг) та своєчасним поверненням коштів, не сплачених до бюджету внаслідок надання пільги, у разі її надання на поворотній основі. Податкові пільги, використані не за призначенням чи несвоєчасно повернуті, повертаються до відповідного бюджету з нарахуванням пені в розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Підпункт «г» п.30.9 ст.30 ПК України каже, що податкова пільга надається шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач є власником об`єктів житлової нерухомості, а саме: виробничого будинку критого току, що розташований - АДРЕСА_1; виробничого будинку-овочесховище на земельній ділянці сільської ради, що розташоване: АДРЕСА_1 «д»; будинок рибака з надвірними будівлями на земельній ділянці сільської ради, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

За наведених підстав, відповідачем здійсненні нарахування податку на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що відповідачем невраховані положення пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України до даних правовідносин.

Так, за приписами вказаного вище підпункту передбачається, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Як убачається із матеріалів справи, позивач займається підприємницькою діяльністю за такими видами діяльності, зокрема, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, прісноводне рибальство.

Згідно до положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 року №507 будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, зокрема, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.

За викладених вище обставин, колегія суддів вважає, що вказані об`єкти житлової нерухомості не підлягають оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Стосовно посилань апеляційної скарги те, що позивач не має статус сільськогосподарського товаровиробника, то колегія суддів зазначає таке.

Підпунктом 14.1.76 п.14.1 ст.14 ПК України зазначено, що землі сільськогосподарського призначення - землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей;

Згідно до пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу Х1У цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництво сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, пп.14.1.235 містить значення «сільськогосподарський товаровиробник», яке застосовується лише для цілей глави Податкового кодексу України «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку спір виник щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З цих же підстав, колегія суддів, вважає необгрунтованим доводи апеляційної скарги про неприналежність позивача до 4 групи платників податків відповідно п. 291.4 ст. 291 ПК України, оскільки відповідно до положень п. 291.1 ст. 291 Глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності ПК України у цій главі встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Окрім цього, колегія суддів зауважує, що поділ на групи платників єдиного податку застосовується виключно для суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, як це передбачено в абзаці 1 п. 291.4 ст. 291 ПК України.

За вищевказаних обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення - не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 року по справі № 520/10067/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді А.П. Бенедик М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 31.05.2019 року