Справа № 711/147/19
Суддя: Кондрацька Н. М.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/147/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді Кондрацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 І ОСОБА_3 В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Краснокутського Івана Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Краснокутського І.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення. В заяві зазначає, що 03 січня 2019 року інспектором роти №4 БУПП в Черкаській області лт. поліції Краснокутським І.В. було винесено постанову НК №282146 від 03.01.2019р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу 3.25 «обгін заборонено», чим нібито порушив пункт 8.4.в ПДР.

Проте позивач зазначає, що 31.12.2018р. він керував автомобілем на трасі Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, ПДР не порушував та був зупинений відповідачем на 14 км цієї траси. Підійшовши до автомобіля позивача, відповідач звинуватив його в порушення п. 8.4.в ПДР, зробивши обгін автомобіля під дією знаку 3.25 «обгін заборонено». Позивач пояснив відповідачу, що він здійснив обгін тихохідного транспортного засобу Volkswagen Crafter з д.р.н. НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 29 км за годину. Чим ніяк не порушив вимоги цього знаку, який забороняє «обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких із швидкістю менше 30 км/год.). В процесі спілкування з інспектором Краснокутським ОСОБА_4 почала виникати конфліктна ситуація, в зв`язку з чим, позивачем було написано клопотання про перенесення розгляду справи в УПП Черкаської області. Інспектором було прийнято його клопотання і вони роз`їхались.

03.01.2019р. позивач з`явився в УПП в Черкаській області за адресою: вул. Лесі Українки, 21, м. Черкаси, де йому було пред`явлено відеозапис з автомобільного реєстратора Xiaomi, який знаходився в авто інспектора та працював не в автоматичному режимі. На цьому відеозаписі було видно обгін, який здійснив позивач та який він не заперечував з самого початку. Крім того, під час розгляду справи був зроблений дзвінок по мобільному телефону інспектором невідомій йому людині, яку інспектор назвав водієм Volkswagen Crafter з д.р.н. НОМЕР_1 . Ні її особи, ні документів на авто не було встановлено і не ознайомлено його та його представника. На думку позивача, доказів пред`явленого правопорушення інспектором недостатньо. Але відповідачем все одно було винесено постанову НК №282146 від 03.01.2019р. в розмірі 255грн.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач вважає, що відповідачем було порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності. Так, під час зупинки 31.12.2018р. авто позивача та його не згоди з оголошеним правопорушенням (ст. 258 КУпАП), інспектором не було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення з вказанням усіх фактичних даних, а під час розгляду справи інспектором був зроблений дзвінок по мобільному телефону невідомій особі, яку начебто обігнав позивач, чим фактично порушив вимоги ст. 286 КУпАП. Крім того, при підготовці до розгляду справи про адмінправопорушення відповідачем не було виконано вимоги ст. 278 КУпАП та не з`ясовано ряд питань, як то передбачено ст. 280КУпАП, тому позивач вважає просив суд скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії НК № 282146 від 03.01.2019р., як таку, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацької Н.М. від 10 січня 2019 року дана позовна заява прийнята та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін та призначена до розгляду у судове засідання. Надано сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

30.01.2019р. відповідачем на адресу суду надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 31.12.2018 близько 15 год, 10 хв. відповідач ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». У цей час відповідач став свідком того, як водій автомобіля Volkswagen Passat, н/з НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) на 14 км. а/д Н-16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» та здійснив обгін транспортних засобів, які рухались в попутному напрямі, чим порушив вимоги п. 8.4.в) Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 «Про правила дорожнього руху» (далі - ПДР). Факт даного правопорушення зафіксовано на службовий автомобільний відео реєстратор відповідача (відеозапис додається). Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські відповідно до покладених на них завдань повинні здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживати заходів для усунення правопорушень; припиняти виявлені правопорушення; здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання. Зупинивши, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначений автомобіль, відповідач згідно із ч. З ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), надалі згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Надалі, відповідач згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після чого, відповідач згідно вимог ст. 279 КУпАП, ст. 280 КУпАП розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, а також ст. 63 Конституції України. Під час розгляду справи позивач заявив клопотання про перенесення дати розгляду справи у зв`язку з необхідністю залучити до розгляду адвоката ти фахівця в галузі права. Дане клопотання було прийняте та задоволене, розгляд справи перенесено на 03.01.2019р. до приміщення Управління патрульної поліції в Черкаській області за адресою: м. Черкаси, вул. Л.Українки, 21. 03.01.2019р. відповідач згідно вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП продовжив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому повторно роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 КУ. Розглянувши справу, відповідач у відповідності до ст. ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ч. 2 ст. 36 КУпАП, ст. 251 КУпАП ст. 252 КУпАП виніс відносно позивача постанову серії НК № 282146 за ч. І ст. 122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. Після чого, відповідач згідно ст. 285 КУпАП оголосив постанову по справі про адміністративне правопорушення та вручив її копію. Також, позивачу було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови. Ознайомившись з позовом, відповідно до ч, 4 ст. 47 КАСУ відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує позов з наступних підстав: 1) на обґрунтування позовної заяви позивачем зазначається, що він дійсно здійснив обгін транспортного засобу Volkswagen Crafter, н.з. НОМЕР_1 , але, з його слів, даний транспортний засіб рухався зі швидкістю 29 км/год, а так як, відповідно до ПДР, дорожній знак 3.25 «Обгін заборонено» забороняє обгін усіх транспортних засобів, крім поодиноких, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год, тому в його діях відсутній складу адміністративного правопорушення. Однак, відповідно до ч.ч. 2,8 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В свою чергу позивач доказів на підтвердження вищезазначених фактів разом b позовною заявою не надав, причин неможливості подати докази не навів, тому твердження, що транспортний засіб, який обігнав позивач на своєму автомобілі, рухався зі швидкістю менше 30 км/год є неналежними обґрунтуваннями позовної заяви та не спростовує факту вчинення позивачем правопорушення. До того відповідачем, під час розгляду справи 03.01.2019, в режимі відеозв`яку, в присутності позивача та його представника, опитано водія мікроавтобуса Volkswagen Grafter н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , 1983 року народження, який підтвердив, що 31.12.2018 р. близько 15 год. 00 хв. на 14-му кілометрі а/д Н-16 Золотоноша-Черкаси-Сміла- Умань він рухався в сторону м. Черкаси і його обігнав автомобіль Volkswagen Passat сірого кольору на іноземній реєстрації. При цьому швидкість автомобіля Volkswagen Crafter в момент обгону сягала 60-70 км/год (письмове пояснення ОСОБА_5 від 03.01.2019 надіслано поштою та додано до постанови). Також позивач не мав можливості визначити таку точність до 1 км/год швидкості свого автомобіля Volkswagen Passat, оскільки в даних моделей транспортних засобів встановлений механічний стрілковий спідометр, а не електронний цифровий. І в таких спідометрах мінімальна видима градація швидкості» тобто її одиничний відрізок, поділяється на 5 км/год або 10 км/год, в залежності від року випуску транспортного засобу. Крім того, відповідно до п. 3.25 розділу 33 ПДР в межах дії дорожнього знаку «Обгін заборонено» - забороняється обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год). Позивачу, під час розгляду справи було роз`яснено відповідачем, що в ситуації, що склалась, він здійснив обгін не поодинокого транспортного засобу, а транспортного засобу, який рухався в потоці. По друге, на обґрунтування позовної заяви позивачем зазначається, що при розгляді справи відповідачем було надано для ознайомлення відео з автомобільного відео реєстратора Xiaomi, який знаходився в службовому автомобілі і працював не в автоматичному режимі. При цьому позивач посилається на наказ МВС №33 від 01.03.2010 р. «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», вказуючи, що вищевказаного відео реєстратора Xiaomi в переліку технічних засобів, визначеному наказом, немає. Однак даний наказ визначає перелік технічних засобів, які мають проходити обов`язкову відповідну повірку та сертифікацію і використовуються для виявлення та фіксування порушень ПДР (функції «виявлення та фіксування» використовуються нерозривно одна від одної). До таких технічних засобів відносяться згідно вищевказаного наказу: вимірювачі швидкості; вимірювачі швидкості, які працюють в автоматичному режимі та мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису; газоаналізатори для проведення огляду водіїв з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Натомість автомобільний відео реєстратор, зокрема і Xiaomi, використовується для постійного безперервного відеозапису навколишніх подій та надання візуальної інформації про обставини, які можуть мати значення для вирішення справи. Жоден нормативний акт не регламентує та не зобов`язує проходження обов`язкової повірки та сертифікації автомобільних відео реєстраторів, тому вони можуть використовуватись без обмежень та на власний розсуд будь яким водієм. Такого ж рішення дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного суду України: постанова ВСУ від 31.01.2018 р. № К/9901/5974/18 по справі №489/1525/16-а. Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Слід акцентувати увагу на тому, що в даній статті під словом «автоматична» розуміється характеристика самого приладу як техніки, а не його режим роботи, на що вказує позивач. Автоматичний режим роботи відповідної техніки визначається постановою від 10.11.2017 р. № 833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», де вказується, що технічні засоби (прилади контролю) - це пристрої, що дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та інформація в яких захищена згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах. Такі технічні засоби входять до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - система), визначення терміну якої встановлює, що це - взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС. Також в даній постанові описана сама структура такої системи, згідно якої такий прилад, як автомобільний відео реєстратор Xiaomi, не може входити до неї. Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, пред`явлений позивачеві при розгляді справи про адміністративне правопорушення відеозапис є належним та допустимим доказом. Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118,119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи зазначене, думка позивача про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення є помилковою, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене частиною першою статті 122 КУпАП належить згідно ст. 222 КУпАП до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого ст. 258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, вважав, що відповідач діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності до норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

30.01.2019р. на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив. Позивач зазначає, що вивчивши цей відзив, хоче зауважити наступне: до відзиву додано копію відеозапису, з якого не можливо встановити номерні знаки автомобіля та особу водія. Крім того, відеозапис зроблений на особистий відео реєстратор. Відповідач проводив відео фіксацію в порушення вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про національну, поліцію», не попередивши мене про таку відео фіксацію. Отже цей відео - отримано незаконним шляхом, а докази отримані незаконним шляхом судом не приймаються. Крім того відзив складений з наступними порушеннями: пояснення свідка ОСОБА_5 були надані позивачу не під час розгляду справи 03.01.2019 в управлінні УПП Черкаської області, а отриманні в вигляді відзиву на позов від 29.01.2019, що є порушенням ст.268 КУпАП; також пояснення свідка ОСОБА_5 не були внесенні-доданні) до постанови БІК №282146 від 03.01.2019р. під час її складання; в поясненнях свідка ОСОБА_5 , цю особу не можливо ідентифікувати. А саме не вказанні данні будь-яких його офіційних документів; в поясненні свідка ОСОБА_5 неможливо зв`язати події, описанні ним, з особою позивача, оскільки не вказані державні номери ТЗ. Також в поясненнях вказано, що його обігнав автомобіль сірого кольору, а насправді позивач рухався на автомобілі блакитного кольору. Крім того, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.162 КАСУ в запереченнях щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, відсутні посиланням на відповідні докази та в порушення вимог ч. ст.162 КАСУ до відзиву не додані докази, які підтверджують обставини; на яких ґрунтуються заперечення відповідача та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Звернув увагу суду на те, що відповідно вимог ч.2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідних та належних доказів відповідачем не було надано. Тому просив суд не брати до уваги відзив відповідача.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив його задоволити. Додатково пояснив, що ним не було порушено ПДР, оскільки автомобіль Volkswagen Crafter рухався зі швидкістю 29 км/год, а відповідачем не надано належних доказів на спростування цього факту.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №282146 від 03.01.2019, винесеною інспектором роти №4 БПП в Черкаській області лейтенантом поліції Краснокутським І.В., на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зазначене рішення суб`єкта владних повноважень наразі є предметом оскарження.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

«Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті121, статтями121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті123, статтею124-1, статтями125,126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями128,129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В частині 2 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що «притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних вище випадках фактично відбувається у скороченому провадженні, "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

За умовами «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі», що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд вважає правомірними дії відповідача щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці події, як то зазначає позивач.

Разом з тим, згідно оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.4), 31.12.2019 о 15 год. 10 хв. на 14 км автодороги Н-16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat, н/з НОМЕР_5 ), не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 (обгін заборонено), чим порушив п. 8.4.в. Правил дорожнього руху України.

Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню, з огляду на наступне. Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП, передбачена відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 33 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, визначений перелік дорожніх знаків, зокрема, дорожній знак 3.25 "Обгін заборонено", належить до кола забороняючих дорожніх знаків та забороняє обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких*, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год). У даному випадку поодинокими вважаються одиночні транспортні засоби, автопоїзди, а також буксируючий транспортний засіб у зчепленні з буксированим.

Виходячи із змісту позовної заяви та наданого відповідачем відзиву, позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за здійснення обгону в зоні дії дорожнього знаку 3.25.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова містить посилання на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту позовної заяви на місці події ОСОБА_1 заперечував факт вчинення правопорушення, вказаного у постанові суб`єкта владних повноважень та наполягав на тому, що він здійсним обгін поодинокого транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше 30 км/год.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких випадках суб`єкт владних повноважень не може покладатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В судовому засіданні було досліджено наданий суду відеозапис з нагрудної боді-камери та відеозапис з відео реєстратору, що знаходився в патрульній машині. З наданих суду відео записів вбачається, що вони відповідають ознакам належних та допустимих доказів у даній справі, а тому суд приймає їх до уваги.

Крім того, судом встановлено, що відеозапис з відео реєстратору з патрульної машини містить відомості про фіксацію самого порушення, тобто здійснення позивачем маневру обгону в зоні дії дорожнього знаку 3.25. Також на даному відеозаписі зафіксовано, що транспортний засіб Volkswagen Grafter н.з. НОМЕР_4 , щодо якого було здійснено обгін позивачем, рухався у потоці з іншими транспортними засобами в одному напрямку, тому зазначене може слугувати підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Також суд приймає до уваги, що під час здійснення інспектором розгляду справи про адміністративне правопорушення 03.01.2019р. було здійснено відеоздвінок водію автомобіля Volkswagen Grafter н.з. НОМЕР_4 , який у присутності позивача та його представника вказав, що він на момент його обгону рухався зі швидкістю 50-60 км/год, зазначене також було викладено водієм у наданих ним письмових поясненнях інспектору.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд наголошує, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що у відповідності до вимог ст.251 КУпАП, інспектором зазначено перелік доказів на підставі яких ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, зокрема, відео з автореєстратору, відеодзвінок з водієм ОСОБА_6 та відео з боді-камери №120.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, а тому суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а дії відповідача з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірними та приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст.8-10,241-246,257,286 Кодексу адміністративного судочинства, суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Краснокутського І.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст буде виготовлений 30.05.2019.

Головуючий: Н. М. Кондрацька