Справа № 320/6768/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6768/18 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 28.09.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску щодо сплати штрафу в сумі 6 759, 90 грн. по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований 11.10.2006 Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області, є платником податків, який обрав спрощену систему оподаткування шляхом сплати єдиного податку (дата (період) обрання спрощеної системи оподаткування - з 16.10.2006).

28.09.2018 Головним управлінням ДФС у Київській області винесено рішення № , яким нараховану позивачу штраф в розмірі 6 759, 90 грн., у тому числі пеня у розмірі 3 016, 20 грн.

Позивач вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішення податкового органу є необґрунтованим та протиправним, оскільки позивачем своєчасно та в повному обсязі сплачувався єдиний соціальний внесок в період 2015-2018 років.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області нараховуючи позивачу штраф діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, закріплені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2012 № 2664-VI.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Колегія суддів враховує, що до внесення змін у ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Вищевказані зміни вступили в законну силу з 01.01.2018.

Отже, як вірно було встановлено судом першої інстанції, особи, які провадять незалежну професійну діяльність до 2018 року сплачували єдиний внесок нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року, а з 01.01.2018 сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф в розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2018 податковим органом прийнято рішення № , яким до позивача, на підставі п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску в загальній сумі 6 759, 90 грн., за період 10.02.2016 до 23.06.2018.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 сплачував єдиний внесок за:

- І квартал 2015 року у сумі 1 267,95 грн. - 13.02.2015;

- ІІ квартал 2015 року у сумі 1267,95 грн. - 17.04.2015;

- ІІІ квартал 2015 року у сумі 1267,95 грн. - 18.07.2015;

- ІV квартал 2015 року у сумі 1490,03 грн. - 16.10.2015;

- І квартал 2016 року у сумі 910,00 грн. - 16.01.2016;

- ІІ квартал 2016 року у сумі 941,00 грн. - 13.04.2016;

- ІІІ квартал 2016 року у сумі 957,00 грн. - 05.07.2016;

- ІV квартал 2016 року у сумі 979,00 грн. - 18.10.2016;

- І квартал 2017 року у сумі 2125,00 грн. - 11.01.2017;

- ІІ квартал 2017 року у сумі 2115,00 грн. - 14.04.2017;

- ІІІ квартал 2017 року у сумі 2115,00 грн. - 19.07.2017;

- ІV квартал 2017 року у сумі 2115,00 грн. - 18.10.2017;

- І квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. - 15.01.2018;

- ІІ квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. - 17.04.2018;

- ІІІ квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. - 22.06.2018;

- ІV квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. - 08.10.2017.

Вищевказані сплати підтверджуються наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с.11-16).

З вищевикладеного вбачається, що позивачем сплачувався єдиний соціальний внесок в строки, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про протиправність рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 28.09.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску щодо сплати штрафу в сумі 6 759, 90 грн. по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та наявність підстав для його скасування.

При цьому, колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 30.05.2019.