Справа № 520/4123/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

05.06.2019 р. справа №520/4123/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради
проскасування рішення, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 24.04.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 25.04.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 27.05.2019 р.

Позивач, ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення комісії з розгляду питань про призначення соціальної допомоги і надання пільг при Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 27.11.2018 р. з приводу розгляду звернення про призначення житлової субсидії на понаднормову площу житла, відновивши право на соціальний захист і право споживача житлово-комунальних послуг.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на призначення субсидії на понаднормову площу житла, у чому відповідач йому протиправно відмовив.

Відповідач, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що заявник позивач не підпадає під жодну з категорій громадян, які мають право на призначення субсидій на понаднормову площу житла, а тому прийняте рішення є правомірним.

Дослідивши приєднані до справи докази, суд установив такі обставини спору.

Заявник є власником приватизованої трикімнатної квартири загальною площею 65,1 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 , котра указана як місце реєстрації адреси проживання.

На загальну площу означеного житла рішеннями відповідача в особі Комісії з розгляду питань при призначенні соціальних допомог та надані пільг призначались житлові субсидії з травня 2014 року по жовтень 2014 року, з травня 2015 року по квітень 2016 року в автоматичним подовженням з травня 2016 року по квітень 2017 року, з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно.

Проте, за черговим зверненням з аналогічного питання (матеріали звернення від 01.11.2018р.) відповідачем було прийнято рішення у формі протоколу №35 від 27.11.2018 р., яким відмовлено у призначенні субсидії на понаднормову площу житла, із одночасним призначенням субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на загальних підставах у межах соціальної норми житла - 48,87 м.кв. з жовтня 2018 р. по квітень 2019 р.

Як з`ясовано судом, юридичною підставою для видання оскарженого рішення владним суб`єктом обрано приписи п.5 Положення про порядок призначення житлових субсидій (затверджено постановою КМУ від 21.10.1995р. №848 у редакції постанови КМУ від 27.04.2018р. №329; далі за текстом - Положенням №848).

При цьому, жодних фактичних мотивів у тексті оскарженого рішення владним суб`єктом не наведено.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб`єкта, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі установлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Так, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій, зокрема, і щомісячної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, визначаються Положенням №848.

Згідно з п. 4 Положення №848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, у відповідності до п. 5 Положення, в окремих випадках за рішеннями комісій, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - комісії), житлові субсидії непрацездатним непрацюючим особам, які проживають самі, можуть призначатися на норму, яка перевищує встановлену законодавством соціальну норму житла (далі - понаднормова площа житла).

До непрацездатних непрацюючих осіб, які проживають самі і яким житлову субсидію може бути призначено на понаднормову площу житла, належать: особи, які не досягли повноліття; громадяни, які отримують пенсію за віком або по інвалідності; громадяни, які отримують державну соціальну допомогу особі, яка не має права на пенсію, та особам з інвалідністю; громадяни, які отримують тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату.

Суд погоджується з доводами владного суб"єкта про те, що заявник не входить до кола непрацездатних непрацюючих осіб у розумінні п.4 Положення №848.

Водночас із цим, суд зважає на те, що указана обставина не стала на заваді при неодноразовому вирішенні владним суб`єктом питання з приводу призначення заявнику щомісячної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на загальну площу квартири з травня 2014 року по жовтень 2014 року, з травня 2015 року по квітень 2016 року в автоматичним подовженням з травня 2016 року по квітень 2017 року, з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно.

Указана обставина також не стала на заваді при вирішенні владним суб`єктом питання з приводу призначення заявнику щомісячної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг за матеріалами звернення від 01.11.2018р. на площу квартири у межах соціальної норми житла - 48,87кв.м.

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З положень наведеної норми закону слідує, що фактичні та юридичні мотиви владного суб`єкта мають бути обов"язково викладені у тексті управлінського рішення, задля забезпечення правила юридичної визначеності як невід"ємної складової запровадженого ст.8 Конституції України принципу верховенства права та проголошеного ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року права на суд.

Указане повністю кореспондує правовому висновку п.68 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18), у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Беручи до уваги викладені вище міркування, суд доходить до переконання, що оскаржене рішення владного суб"єкта має явний та нездоланний дефект у вмотивованості.

Разом із тим, з огляду на запроваджений ст. 8 Конституції України принцип верховенства права, життєві обставини заявника, необхідність забезпечення справедливого балансу між публічним інтересом та приватним інтересом заявника на соціальний захист, доводи владного суб`єкта визнаються судом неспроможними, і суд вважає, що попри формальну невідповідність заявника згаданим у п. 5 Положення категоріям громадян, владний суб`єкт ухилився від виконання покладеного законом завдання, приписів ч. 2 ст. 2 КАС України не дотримався.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання, що владне управлінське діяння УПСЗН не може бути визнано правомірним.

Оскільки владним суб`єктом при розгляді звернення громадянина не вирішено усіх питань, що мають юридичне значення для прийняття рішення у процедурі призначення субсидії то суд не знаходить підстав для застосування правила абз. 1 ч. 4 ст. 245 КАС України.

Тому у порядку абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України суд вважає за необхідне обтяжити райУПСЗН обов`язком повторно вирішити по суті заяву позивача від 01.11.2018 р.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не повною мірою забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, адже у тексті оскарженого рішення не зазначив жодних фактичних мотивів вчиненого волевиявлення управлінського характеру.

У цій частині позову факт наявності порушеного суб`єктивного права позивача знайшов своє підтвердження за результатами судового розгляду, що є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову.

Решта вимог позову задоволенню не підлягає як заявлена передчасно, до моменту з`ясування владним суб`єктом усіх обставин, котрі мають юридичне значення для вирішення порушеного заявником питання.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради у формі протоколу №35 від 27.11.2018р. з приводу вирішення питання про призначення ОСОБА_1 за матеріалами звернення від 27.11.2018р. житлової субсидії на понаднормову площу житла.

Зобов`язати Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради повторно вирішити по суті питання з приводу призначення ОСОБА_1 житлової субсидії на понаднормову площу житла за матеріалами звернення від 27.11.2018 р.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.