Справа № 457/338/19
Суддя: Марчук В. І.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 457/338/19
провадження №2-а/457/20/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Кушнір М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського патрульної поліції УПП у Львівській області Кота Василя Володимировича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовної заявою до поліцейського патрульної поліції УПП у Львівській області Кота Василя Володимировича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позов мотивований тим, що 20 березня 2019 року поліцейським патрульної поліції УПП у Львівській області молодшим лейтенантом Котом В.В. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також постановою накладено штраф у розмірі 510 грн. Вважає, що вказана постанова є незаконною з наступних підстав. Відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, він 20 березня 2019 року о 14 год. 45 хв. у населеному пункті Ков`ярі рухався зі швидкістю 113 км/год., чим перевищив допустимий ліміт швидкості більше, ніж на 50 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості Trukam LTI 20/20 ТС00068. Вважає, що вказану постанову слід скасувати, оскільки тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів Trukam LTI 20/20 ТС00068», який зареєстрований в Державному реєстрі вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року.

Позивач звернувся до суду з заявою, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неприбуття суд не повідомив, тому на підставі ч.4 ст.128 КАС України суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 100193 20 березня 2019 року у Львівській обл. Пустомитівського району у с. Ков`ярі на дорозі М06 Київ-Чоп, 558 км, ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 113 км/год., чим перевишив допустимий ліміт швидкості більше, ніж на 50 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості Trukam LTI 20/20 ТС00068, чим порушив п. 12 ПДР, за що передбачена відповідальність , встановлена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно вимог п. 24 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від23грудня 2005року №14«Про практику застосування судамиУкраїни законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено,що зміст постанови має відповідати вимогам,передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник,чи висловлених останнім доводів.

Однак, зазначені вимоги закону при оформленні адміністративних матеріалів та постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 працівниками поліції були порушені.

У матеріалах справи відсутні документи про перевірку сертифікатів вимірювального приладу.

Правопорушення було зафiксовано полiцейським на вимiрювач швидкостi «Trukam», однак використання лазерного вимiрювача швидкостi автотранспортних засобiв LТІ 20/20 Trukam, який зареєстрований в Державному реєстрі засобiв вимірювальної технiки за № У 3197-12, є неправомiрним, у зв`язку iз виключенням даного типу засобу вимiрювальної технiки iз Державного реєстру наказом Мiнiстерства економiчного розвитку i торгiвлi України №1362 вiд 02 листопада 2015 року.

Як зазначено, вимiрювання швидкостi руху автомобiля позивача проводилося за допомогою лазерного вимiрювача швидкостi автотранспортних засобiв Trukam LTI 20/20 ТС00068.

Вказаний тип засобу вимiрювальної технiки «Вимiрювач швидкостi автотранспортних засобiв лазерний LTI 20/20 Trukam» зареєстрований в Державному реєстрі засобiв вимiрювальної технiки за номером У 3197-12, затверджений сертифiкатом № UA-Ml/1- 2903-2012, виданим Мiнiстерством економiчного розвитку i торгiвлi України 29.08.2012 року. Наказом Державного комiтету стандартизації, метрології та сертифiкацiї України №100 19.02.2002 року, зареєстрованим в Мiн`юстi України 04.03.2002 року за № 222/6510, який втратив чиннiсть на пiдставi наказу Мiнiстерства економiчноrо розвитку i торгiвлi 972 вiд 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачi сертифiкатiв затвердження типу засобiв вимірювальної технiки, сертифiкатiв вiдповiдностi засобів вимірювальної технiки затвердженому типу та свiдоцтв про визнання затвердження типу засобiв вимiрювальної технiки, згiдно якого:

-п.2.5: сертифiкати затвердження типу засобiв вимірювальної технiки та свiдоцтва оформлюються на типи засобiв вимiрювальної технiки, якi занесено пiд одним реєстрацiйним номером до Державного реєстру засобiв вимiрювальної техніки,

-п.2.6: сертифiкати затвердження типу засобiв вимірювапьної технiки та свiдоцтва про визнання затвердження типу засобiв вимiрювальної технiки чиннi до вилучення вiдповiдних типiв засобiв вимiрювальної технiки з Державного реєстру.

Пiд час дiї вищевказаного Положення наказом Мiнiстерством економiчного розвитку i торгiвлi України вiд 02.11.2015 року №1362 були внесенi змiни до Державного реєстру засобiв вимірювальної технiки, а саме, згiдно п.1 були виключенi з Державного реєстру засобiв вимірювальної технiки певнi типи засобiв вимiрювальної технiки, унесенi до нього за вiдповiдними номерами, зокрема У3197-12.

Отже, тип засобу вимiрювальної технiки «Вимiрювач швидкостi автотранспортних засобiв лазерний LTI 20/20 Trukam, який зареєстрований в Державному реєстрi засобiв вимiрювальної технiки за номером НОМЕР_1 , є виключеним з Державного реєстру на пiдставi наказу Мiнiстерством економiчного розвитку i торгiвлi України вiд 02.11.2015 року №1362 та сертифiкат затвердження типу засобiв вимiрювальної технiки №UA-Ml/1- 2903-2012 вiд 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року.

Таким чином, вимiрювання швидкостi руху автомобiля позивача було проведено за допомогою несертифiкованого технiчного засобу, а тому накладення адмiнiстративного стягнення є неправомiрним.

Виходячи із норм, викладених в ст.77 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суб`єкт владних повноважень відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи позивача, разом з тим до суду відповідачем не були надані матеріали справи про адміністративні правопорушення, будь які докази, які б підтверджували причетність позивача до вчинення адміністративного правопорушення, що позбавило суд можливості перевірити всі докази, на підставі яких поліцейський патрульної поліції УПП у Львівській області Кіт В.В. дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП до суду надано не було.

За такихобставин, суд прийшовдо висновку,що позов підлягає задоволенню, а постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 100193 від 20 березня 2019 року, складену поліцейським патрульної поліції УПП у Львівській області Котом В.В. слід скасувати.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи без діяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

За положеннями ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу і пов`язані з проведенням експертиз.

У справі ОСОБА_1 понесено витрати за правничу допомогу у розмірі 500 грн., на підтвердження розміру якої позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 26 березня 2019 № 11, акт про надання правової допомоги до договору № 11 від 26 березня 2019 року.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч.4 ст.134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У акті про надання правової допомоги до договору № 11 від 26 березня 2019 року зазначено, які саме роботи виконано адвокатським об`єднанням: підготовка адміністративного позову, що суд вважає співмірним, відповідно до ч.5 ст.134 КАС України.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Львівськійобласті Департаменту патрульної поліції витрат, пов`язаних з правничою допомогою у розмірі 500 грн.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити .

Постанову серії ЕАВ № 100193 від 20 березня 2019 року, складену поліцейським патрульної поліції УПП у Львівській області Котом Василем Володимировичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 122 КУпАП скасувати.

Адміністративне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП, та стягнення з нього штрафу у розмірі 510 грн., закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому ст.ст. 288, 297 КАС України.

Суддя: В. І. Марчук