Справа № 520/475/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 р. Справа № 520/475/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/475/19

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області

третя особи Дзержинський районний суд м. Харкова

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (далі - відповідач) третя особа Дзержинський районний суд м.Харкова, в якому, просила суд:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області щодо втручання в питання визначення стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на підставі довідки Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.12.2018 року № 02-23/К-103 та включення у стаж роботи на посаді судді стажу 03 роки 00 місяців 00 днів, який дає право на обчислення надбавки за вислугу років, виходячи зі стажу 26 років 05 місяців 14 днів;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 відповідної довідки про розмір заробітної плати з указанням 60% надбавки за вислугу років для проведення ОСОБА_1 належного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації у Харківській області включити у повному обсязі стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді на підставі ч. 2 ст.137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на підставі довідки Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.12.2018 року № 02-23/К-103 та включення у стаж роботи на посаді судді стажу 03 роки 00 місяців 00 днів, який дає право на обчислення надбавки за вислугу років виходячи зі стажу 26 років 05 місяців 14 днів;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації у Харківській області видати ОСОБА_1 відповідні довідки про розмір заробітної плати за період з 05.08.2018 року до 04.12.2018 року, за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року, за період з 01.01.2019 року та в подальшому з указанням 60% надбавки за вислугу років до грошового окладу для проведення ОСОБА_1 належного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем, на думку позивача, протиправно не включено у повному обсязі стаж роботи на посаді судді згідно з ч. 2 ст.137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на підставі довідки Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.12.2018 року № 02-23/К-103.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області третя особа Дзержинський районний суд м.Харкова про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, позивачем продано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення по суті. Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про не зарахування періоду роботи позивача на посаді юрисконсульта першої категорії Закритого акціонерного товариства «Харківліфт-2», яку позивач займала з 02.01.1992 року по 20.11.1997 року до стажу на посаду судді.

Відповідач подав письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно зі ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що Указом Президента України № 1201/97 від 27.10.1997 року позивача було призначено строком на п`ять років на посаду судді Дзержинського районного суду м. Харкова.

Постановою Верховної Ради України від 06.03.2003 року №629-ІV позивача було обрано на посаду судді Дзержинського районного суду м. Харкова безстроково.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя України №401/10/15-17 від 12.12.2017 року відповідно до пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції позивача було звільнено з посади судді Дзержинського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Дзержинського районного суду м. Харкова № 02-02/207 від 19.12.2017 року позивача було відраховано зі складу суду у зв`язку з виходом у відставку.

Позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 % грошового утримання судді (суддівської винагороди), який працює на відповідній посаді.

04.11.2018 року, позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області із заявою, в якій просила у зв`язку із зміною законодавства (доповнення статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" частиною другою) додати до її стажу роботи на посаді судді частину (03 роки) періоду роботи юрисконсультом першої категорії Закритого акціонерного товариства «Харківліфт-2» з 02.01.1992 року по 20.11.1997 року та видати необхідну довідку для обчислення розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці з вказанням розміру надбавки за вислугу років 60%, а не 50%, як обраховувалось до внесення змін.

13.12.2018 року, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області листом №02-33/3215/18 повідомило Дзержинський районний суд м. Харкова, що до територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області надійшло зокрема звернення судді у відставці Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Також, просило надіслати розрахунок стажу роботи судді для виплати щомісячної доплати за вислугу років станом на день звільнення її з посади.

14.12.2018 року, Дзержинським районним судом м. Харкова надано позивачу довідку №02-23/К-103 в якій зазначено, що стаж роботи на посаді судді перераховується з 05.08.2018 року відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІ на підставі спільного листа голови Вищої ради правосуддя, в.о. Голови Верховного суду, голови ВККС України, в.о. голови РСУ, голови ДСА України, ректора НШС України від 05.11.2018 року «Про зарахування (перерахунок)» стажу роботи на посаді судді. Також, вказано, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді перераховано та станом на 05.08.2018 року становить 23 роки 00 місяців 29 днів. Крім того, зазначено, що стаж роботи за вислугу років становить 26 років 05 місяців 14 днів, відповідно до якого встановлюється щомісячна доплата у розмірі 60%.

Листом №02-04/7497 від 18.12.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова направив до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області розрахунок стажу роботи зокрема судді ОСОБА_1 для виплати щомісячної доплати за вислугу років станом на день її звільнення з посади. До вказаного розрахунку стажу було зокрема включено період роботи позивача на посаді юрисконсульта першої категорії Закритого акціонерного товариства «Харківліфт-2».

Також, встановлено, що на звернення позивача щодо перерахунку стажу на посаді судді Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області листом №02-33/3274/18 від 18.12.2018 року повідомило позивача, що відповідно до статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ (який діяв на час призначення на посаду судді), стаж роботи в органах внутрішній справ з 03.03.1976 року по 18.07.1979 року зараховувався повністю до стажу роботи судді суду загальної юрисдикції, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки. Також, вказано, що посада юрисконсульта першої категорії закритого акціонерного товариства «Харківліфт-2», яку позивач займала з 02.01.1992 року по 20.11.1997 року, згідно законодавства, що діяло на той час не передбачала пільг, які б прирівнювались до стажу на посаду судді. Крім того, вказано, що стаж зазначеної посади не враховувався й до стажу судді, який дає право на відставку. Вказано, що у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 № 2509-VIII, Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" внесені зміни до статті 137 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, яку доповнено частиною другою, в якій зазначається, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Повідомлено, що спеціальним законодавством, чинним до 01.01.2012 року стаж роботи на посаді судді, який давав право на надбавку за вислугу років й стаж роботи, який давав право на відставку судді - різнився. Зазначено, що саме з набуттям чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ різниці в стажі роботи на посаді судді, як для доплати за вислугу років так і для виходу судді у відставку не стало, та регулювався лише статтею 135 зазначеного Закону України. Крім того, зазначено, що з огляду на вимоги щодо стажу (досвіду) для призначення на посаду судді згідно частини другої статті 137 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, станом на 27.10.1997 року (день призначення на посаду судді згідно Указу Президента від 27.10.1997 року № 1201/97 «Про призначення суддів») та з урахуванням вимог спільного роз`яснення РСУ, ДСА України, ВРП, ВС, ВККСУ, НШСУ від 05.11.2018 року щодо зарахування (перерахунку) стажу роботи на посаді судді, станом на 05.08.2018 року можливий перерахунок професійної діяльності становить три роки.

20.12.2018 року, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області листом №02-33/3292/18 повідомило Дзержинський районний суд м. Харкова про повернення розрахунку стажу судді у відставці ОСОБА_1 на доопрацювання до Дзержинського районного суду міста Харкова. Також, зазначено, що відповідно до статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (який діяв на час призначення на посаду судді ОСОБА_1), стаж роботи судді ОСОБА_1 в органах внутрішній справ з 03.03.1976 по 18.07.1979 зараховувався повністю до стажу роботи судді суду загальної юрисдикції, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки. Крім того, вказано, що посада юрисконсульта першої категорії Закритого акціонерного товариства «Харківліфт-2», яку вона займала з 02.01.1992 по 20.11.1997, згідно законодавства, що діяло на той час не передбачала пільг, які б прирівнювались до стажу на посаду судді. Вказано, що стаж зазначеної посади не враховувався й до стажу судді, який дає право на відставку.

Позивач, вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо не включення до стажу судді позивача період роботи на посаді юрисконсульта першої категорії Закритого акціонерного товариства «Харківліфт-2», звернулась з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку з тим, що позивача призначено та обрано безстроково на посаду судді до набрання чинності Закону України № 1402-VIII, до позивача не можуть бути застосовані приписи частини 2 статті 137 Закону №1402 щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на час призначення та обрання безстроково позивача на посаду судді діяв Закон України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року (далі по тексту - Закон України № 2862-XII).

Частиною 1 ст. 7 Закону України № 2862-XII (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України № 2862-XII (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 44 Закону України № 2862-XII (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) визначено, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Таким чином, посада юрисконсульта першої категорії закритого акціонерного товариства «Харківліфт-2», яку позивач займала з 02.01.1992 року по 20.11.1997 року згідно законодавства (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) не передбачала пільг, які б прирівнювались до стажу на посаду судді. Крім того, стаж зазначеної посади не враховувався й до стажу судді, який дає право на відставку.

З набуттям чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 2453-VI від 07.07.2010 року вимоги до стажу роботи на посаді судді, як для доплати за вислугу років, так і для виходу судді у відставку прирівнюються, та регулювався статтею 135 зазначеного Закону України, за змістом якої до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

На час звільнення позивача у відставку відносини регулювалися Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року (далі по тексту - Закон України № 1402-VIII).

Згідно з п. 25 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 137 Закону України № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд» № 2509-VIII від 12.07.2018 року, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" внесені зміни до статті 137 Закону "Про судоустрій і статус суддів" 1402-VIII від 02.06.2016 року, яку доповнено частиною другою, в якій зазначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу, що стаж роботи на посаді судді, призначеного чи обраного на посаду до набрання чинності Закону України № 1402-VIII, визначається відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача як призначено так і обрано безстроково на посаду судді до набрання чинності Закону України № 1402-VIII, до позивача не можуть бути застосовані приписи частини 2 статті 137 Закону №1402 щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді.

З аналізу статті 137 Закону "Про судоустрій і статус суддів" 1402-VIII від 02.06.2016 року, яку доповнено частиною другою, вбачається, що доповнення внесено після звільнення позивача з посади судді Дзержинського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що період роботи позивача на посаді юрисконсульта першої категорії закритого акціонерного товариства «Харківліфт-2», яку позивач займала з 02.01.1992 року по 20.11.1997 року згідно законодавства (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) не може бути зарахована до стажу на посаду судді.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.04.2019 року по справі № 9901/778/18.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Северянін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року по справі № 520/475/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В. Любчич Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 31.05.2019 року