Справа № 540/21/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/21/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю

представників

позивача: ОСОБА_8.

відповідача: Шилова М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

встановив:

03 січня 2019 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці у Херсонській області), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної служби України з питань праці у Херсонській області () від 04 грудня 2018 р. № ХС 2705/326/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 223 380 грн. на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25.01.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04 березня 2019 р.

Протокольною ухвалою суду від 04.03.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12.04.2019 р.

Протокольною ухвалою суду від 12.04.2019 р. оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 25.04.2019 р.

Ухвалою суду від 25.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 24.05.19 р.

В судовому засіданні 24.05.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова № ХС2705/326/АВ/П/ТД-ФС від 04.12.2018 р. про накладення штрафу у розмірі 223 380,00 грн., прийнята за наслідками інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання законодавства про працю, в т.ч. щодо оформлення трудових відносин, є протиправною, оскільки висновок відповідача про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст. 24 КЗпП України щодо укладання з працівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цивільно-правових угод, які мають ознаки трудових відносин, не відповідає фактичним обставинами та нормам ЦК України. Так, позивач вказує, що за цивільно - правовими угодами виконавці - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язалися надати послуги з фасування лікарських засобів та виробів медичного призначення, що чинним законодавством не заборонено. При цьому, було погоджено, що виконавці будуть виконувати обумовлену роботу на свій ризик, самостійно організовуватимуть виконання роботи, не підпадають під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, що, на думку позивача, підтверджує наявність між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відносин цивільно-правового характеру без ознак трудових правовідносин. При цьому, позивач зазначає, що записи в наказах № 29а від 03.01.2017 р. та № 1 від 02.01.2018 р. щодо затвердження посадових окладів відносно вказаних осіб вона робила виключно для своєї зручності, і жодних наслідків для виконавців вони не мали. Також позивач не вважає порушенням законодавства той факт, що наказом № 35 від 29.09.2017 р. вона встановила виконавцям ОСОБА_2 і ОСОБА_3 конкретні часи роботи і режим праці, оскільки вважає ці документи власними записами, які не мають юридичної значимості. Фактично позивач погодила з виконавцями сприятливий для неї час, коли їм необхідно буде виконувати роботу по фасуванню. Також позивач зазначає про те, що посадові особи Держпраці не уповноважені надавати оцінку укладеним цивільно-правовим договорам, ставити під сумнів чи визнавати існуючий між сторонами цивільно-правовий договір недійсним. Також позивач звертає увагу на те, що інформація про виплату заробітної плати двічі на місяць, зазначена в листах - опитуваннях працівників, не відповідає дійсності, оскільки усі виплати за цивільно-правовими договорами були проведені після підписання актів виконаних робіт. Щодо ознайомлення виконавців з технікою безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, то позивач зазначає, що законом не заборонено проведення таких інструктажів з виконавцями робіт за цивільно-правовими договорами, а вказані дії були вчинені нею з метою запобігання нещасним випадкам.

12.04.2019 р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, яким вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині допущення працівників до роботи без укладання трудових договорів, а укладені ФОП ОСОБА_1 з працівниками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 цивільно-правові угоди мають ознаки трудових відносин, що підтверджується проходженням працівниками ОСОБА_2. і ОСОБА_3 інструктажу з техніки безпеки, ознайомленням із правилами внутрішнього трудового розпорядку, визначенням робочого місця, робочого часу, часу відпочинку, регулярною виплатою заробітної плати. Крім того, відповідач вказує, що особистими поясненнями до акту інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , серед іншого, зазначила, що акти виконаних робіт на працівників, що в неї працюють за цивільно-правовими угодами вона не складала. Крім того, відповідач зазначає, що за наслідками проведення інспекційного відвідування ГУ Держпраці у Херсонській області видано припис про усунення порушень № ХС 2705/326/АВ/П від 16.11.2018 р., який був виконаний ФОП ОСОБА_1 щодо укладання трудового договору з ОСОБА_2 , що свідчать про визнання позивачем факту вчинення нею порушення законодавства про працю.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення сторін та свідків, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності за КВЕД-2010 47.73 "Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах" за адресою: АДРЕСА_2 .

У період з 15 по 16 листопада 2018 року відповідно до пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, інформації ГУ ПФУ в Херсонській області ( лист від 03.10.2018 р. № 10244/08-03), на підставі наказу Головного управління Держпраці у Херсонській області від 09.11.2018 р. № 1161 "Про проведення інспекційних відвідувань" та направлення на проведення інспекційного відвідування від 09.11.2018 р. № 1516, інспектором праці Байрак А.О. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 в частині оформлення трудових відносин, оплати праці, гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних та громадських обов`язків, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ХС2705/326/АВ від 16.11.2018 р. ( далі - Акт інспектування), який підписаний ФОП ОСОБА_1 без заперечень.

Відповідно до розділу ІІІ "Опис виявлених порушень" акту інспектування, серед іншого, встановлено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України ФОП ОСОБА_1 було допущено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без оформленого наказу чи розпорядження керівника та повідомлення до територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу, а укладені цивільно-правові договори з ОСОБА_2 - протягом вересня 2017 р. - листопада 2018 р., та ОСОБА_3 протягом листопада 2012 - листопада 2018 р., мають ознаки трудових відносин з огляду на наступне:

- згідно п.1.1 зазначених договорів "Виконавець" бере на себе зобов`язання надавати послуги фасування лікарських засобів та виробів медичного призначення. Згідно наказу № 34 від 29.09.2017 р ФОП. ОСОБА_1 заключила цивільно-правовий договір з ОСОБА_2 , яка буде виконувати обов`язки фасувальника лікарських засобів та виробів медичного призначення аптечного пункту № 1 аптеки ОСОБА_1 та згідно наказу №24 від 05.11.2012 ФОП ОСОБА_1 заключила цивільно-правовий договір з ОСОБА_3 , яка буде виконувати обов`язки фасувальника лікарських засобів та виробів медичного призначення. За виконану роботу передбачене виплачувати винагороду щомісячно. ( копії цивільно - правових договорів та наказів додаються).

- згідно наказів № 29а від 03.01.2017 р. та № 1 від 02.01.2018 р., письмового пояснення ФОП ОСОБА_1 було затверджено посадові оклади фасувальника лікарських засобів та виробів медичного призначення ( копії наказів та пояснення ФОП ОСОБА_1 додаються),

- згідно письмового пояснення ФОП ОСОБА_1 та п.2.2 зазначених договорів оплата наданих послуг виконується не пізніше останнього дня місяця з дня прийняття "Замовником" роботи за актом виконаних робіт. Однак ФОП ОСОБА_1 акти виконаних робіт не складала, а винагороду нараховувала у відомостях нарахування заробітної плати разом з працівниками з якими укладено трудові договори. (копія відомості додається) та виплачувала в кінці кожного місяця (поясненнями ОСОБА_1.)

- згідно наказу № 35 від 29.09.2017 р. та пояснень ФОП ОСОБА_1 фасувальнику ОСОБА_2 встановлено конкретний час роботи, а саме три рази на тиждень, 3 години на день, ОСОБА_5 встановлено режим праці 2 години на день, 4 рази на тиждень, заробітна плата виплачується два рази на місяць 1 та 15 числа кожного місяця.(копія опитування та копія на наказу додається).

При цьому, поясненнями до акту інспектування ФОП ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 працюють фасовщиками з 08.00 до 10.00, вихідний неділя, за що отримують платню в розмірі 600 грн. на місяць згідно затвердженого наказом № 1 від 02.01.2018 року посадового окладу, що підтверджується відомістю нарахування заробітної плати. Відомості про виплату відсутні.

16.11.2018 року інспектором праці Байрак А.О. видано припис про усунення виявлених порушень № ХС 2705/326/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути порушення вимог частини 3 ст. 24 КЗпП України.

30.11.2018 року ФОП ОСОБА_1 надала до ГУ Держпраці у Херсонській області письмове повідомлення про виконання вказаного вище припису, зазначивши, серед іншого, що нею усунено порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України шляхом укладання з ОСОБА_2 трудового договору на невизначений строк, зареєстрований у Високопільській районній філії Херсонського обласного центру зайнятості.

04.12.2018 року першим заступником начальника ГУ Держпраці в Херсонській області Франкевич Т.І., розглянувши справу про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування від 16.11.2018 р. № ХС2705/326/АВ винесено постанову № ХС2705/326/АВ/П/ТД-ФС, якою згідно абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 223 380,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою та вважаючи її протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вказує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч.1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до "Положення про Державну службу України з питань праці", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96 Державна служба України з питань (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який, зокрема, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин. (далі - Порядок № 295).

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, серед іншого, Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, серед іншого, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів.

Відповідно до п. 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності. (п. 27 Порядку № 295).

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Як встановлено судом, предметом спору у даній справі є правомірність постанови відповідача від 04 грудня 2018 р. № ХС 2705/326/АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 223 380 грн. внаслідок фактичного допуску позивачем працівників до роботи без оформлення трудового договору, а укладені з працівниками цивільно-правові угоди мають всі ознаки трудових відносин.

Отже, визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є правова кваліфікація правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та фізичними особами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , зокрема, їх належність до трудових.

Подібні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.09.2018 у справі № 822/723/17, провадження №К/9901/3264/17, у постанові від 04 липня 2018 року справа №820/1432/17, провадження №К/9901/15518/18, в яких Верховний Суд зробив такий правовий висновок:

"Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт".

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, під час інспекційного відвідування інспектором праці Байрак А.О. досліджувались цивільно-правові угоди, укладені між ФОП ОСОБА_1 та фізичними особами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у період з листопада 2012 р. по листопад 2018 р.

Крім того, в ході розгляду даної справи судом були досліджені надані позивачем до матеріалів справи цивільно-правові договори, укладені ФОП ОСОБА_1 з вказаними фізичними особами, зокрема, 05.11.2012 р. між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено цивільно-правовий договір, у пункті 1.1 якого зазначено, що виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): фасування лікарських засобів та виробів медичного призначення в строк з 02.10.2018 по 31.12.2018. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тематичною втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Пунктами 2.1-2.2 договору передбачено, що за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 300 грн. за домовленістю. Оплата виконується не пізніше останнього дня місяця з дня прийняття замовником роботи за актом виконаних робіт. Термін дії договору з 05.11.2012 до 31.12.2012 р.

02.11.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено аналогічний цивільно-правовий договір, в пункті 1.1 якого зазначено, що виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): фасування лікарських засобів та виробів медичного призначення в строк з 02.10.2018 по 31.12.2018. Термін дії договору з 02.01.2018 по 31.12.2018 р.

Також, 02.10.2017 р. між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий договір, в пункті 1.1 якого зазначено, що виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): фасування лікарських засобів та виробів медичного призначення в строк з 02.10.2018 по 31.12.2018. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тематичною втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Пунктами 2.1-2.2 договору передбачено, що за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 500 грн. за домовленістю. Оплата виконується не пізніше останнього дня місяця з дня прийняття замовником роботи за актом виконаних робіт. Термін дії договору з 02.10.2017 до 31.12.2017 р.

При цьому, наказом ФОП ОСОБА_1 № 35 від 29.09.2017 р. передбачено, що фасувальник ОСОБА_2 . три рази на тиждень, три години на день займається фасуванням та пакуванням лікарських засобів та виробів медичного призначення.

02.01.2018 р. між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено аналогічний цивільно-правовий договір, в пункті 1.1 якого зазначено, що виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): фасування лікарських засобів та виробів медичного призначення в строк з 02.10.2018 по 31.12.2018. Термін дії договору з 02.01.2018 по 31.12.2018 р.

При цьому, допитана в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що з жовтня 2017 року вона у вільний від основної роботи час розфасовує медичні препарати у ОСОБА_1 , на роботу виходить за необхідністю по телефонному дзвінку позивача. По факту кожного виконання робіт свідок від руки складала акти виконаних робіт, отримувала заробітну плату, за яку розписувалася у "якійсь накладній", де саме, свідок пояснити не змогла. Щодо визначеного графіку роботи та режиму праці ОСОБА_2 пояснила, що особисто просила позивача встановити такі режими, а також ознайомити її з технікою безпеки.

Крім того, з наданих позивачем до матеріалів справи наказів № 29а від 03.01.2017 р. та № 1 від 02.01.2018 р. вбачається, що ФОП ОСОБА_1 затверджено посадові оклади фасувальника лікарських засобів і виробів медичного призначення.

При цьому, допитана в якості свідка ОСОБА_1 пояснила, що накази про встановлення графіку та режиму роботи, розміру оплати праці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приймались нею на прохання цих працівників, а розрахунки з ними проводила готівкою на підставі актів виконаних робіт.

При цьому, суд критично ставиться до пояснень свідків про те, що оплата праці відбувалася виключно на підставі актів виконаних робіт, оскільки, позивачем до позовної заяви надано надруковані акти виконаних робіт, натомість свідок ОСОБА_2 зазначає про написання нею актів виконаних робіт власноруч. Крім того, у ході проведення інспекційного відвідування вказані акти виконаних робіт ФОП ОСОБА_1 інспектору праці не надавалися у зв`язку з їх фізичною відсутністю, про що зазначено позивачем у поясненнях до акту перевірки.

Вказані розбіжності, на думку суду, не дають можливості вважати акти виконаних робіт достовірними та допустимими доказами у даній справі, у зв`язку з чим суд не бере їх до уваги.

Крім того, в ході розгляду справи судом було звернуто увагу представника позивача на наявність суперечностей щодо дат укладання вказаних угод, строків надання послуг та строків дії таких угод. Зокрема, за змістом цивільно-правового договору між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладеного 02.10.2017 р., вбачається, що роботи (надання послуг) з фасування лікарських засобів та виробів медичного призначення виконуються в строк з 02.10.2018 по 31.12.2018. Аналогічна ситуація має місце у змісті цивільно-правового договору, між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладеного 02.01.2018 р., в пункті 1.1 якого зазначено, що виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): фасування лікарських засобів та виробів медичного призначення в строк з 02.10.2018 по 31.12.2018.

Представник позивача в судовому засіданні щодо вказаних обставин послався на необізнаність ФОП ОСОБА_1 у питаннях складання цивільно - правових угод.

Крім того, предметом наведених вище цивільно-правових договорів про надання послуг є послуги з фасування лікарських засобів, що свідчить про виконання роботи за визначеною професією "Фасувальник медичних виробів", яка відповідає "Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78. Охорона здоров`я. (Із змінами, внесеними згідно з наказами Міністерства охорони здоров`я N 131-О від 18.06.2003 р. N 277 від 25.05.2007 р. N 153 від 21.03.2011 р. N 121 від 14.02.2012 р.)", що затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 29.03.2002 р. N 117.

Отже, предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізичні особи повинні були виконувати систематично певні трудові функції на підприємстві відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, в укладених договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги). В самих договорах ніде не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Як встановлено судом зі змісту наявних у справі копії наказів ФОП ОСОБА_1 , то вказані працівники самостійно не організовували роботу, виконували її не на власний ризик та розсуд, а виконували накази позивача щодо режиму роботи та часу відпочинку, розміру оплати праці тощо.

Таким чином, проаналізувавши зібрані докази по справі та заслухавши показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд дійшов висновку про наявність підстав вважати, що правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у наведеному контексті носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником.

Щодо доводу позивача про те, що цивільно-правові угоди є чинними, не визнані не дійними та є правомірними, оскільки не визнані такими в судовому порядку, а сторони відповідно до приписів ЦК України є вільними в укладанні договору, то суд зазначає наступне.

Суд повністю погоджується з позицією позивача, щодо наведених принципів цивільного законодавства, але зазначає, що укладені цивільно-правові договори з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 мають всі ознаки трудового договору і підлягають оформленню відповідно до норм КЗпП України.

При цьому, суд зазначає, що законодавство в жодному разі не заперечує можливість співпраці за цивільно-правовими угодами, адже в деяких випадках вона є обґрунтована та навіть єдиноможлива. Водночас, з метою захисту прав фізичних осіб, які на постійній основі надають послуги чи виконують роботи у таких "роботодавців", значно обмежуються такі відносини як на законодавчому рівні, так і судами у існуючій судовій практиці.

Крім того, суд приймає до уваги, що позивачем частково виконано припис ГУ Держпраці у Херсонській області про усунення виявлених порушень № ХС 2705/326/АВ/П від 16.11.2018 року, а саме, усунуто порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України шляхом укладання трудового договору із ОСОБА_2 , про що позивачем зазначено у "Відповіді по припису про усунення виявлених порушень № ХС 2705/326/АВ/П", а також підтверджено в судовому засіданні, що свідчить про фактичне визнання позивачем факту порушення нею законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, за яке відповідачем застосовано штрафні санкції.

Види відповідальності за порушення законодавства про працю визначені ст. 265 КЗпП України, відповідно до приписів якої юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі,зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч. 4 ст. 265 КЗпП України)

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до п.2 Порядку №509 штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). (п. 3 Порядку № 509)

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. (п. 8 Порядку № 509).

Враховуючи, що у межах спірних правовідносин суд дійшов висновку про наявність трудових правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , які допущені до роботи без оформлення трудового договору, тому суд вважає правомірними дії посадових осіб ГУ Держпраці у Херсонській області щодо застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 223 380 грн., які розраховані з урахуванням 30-кратного розміру мінімальної заробітної плати за 2018 р. ( 3723,00 грн.), помноженого на 2-х осіб, що узгоджується з приписами абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Щодо доводу представника позивача про визнання не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, якою затверджений Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 826/8917/17, то суд вважає його необґрунтованим, оскільки інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 проводилося працівником ГУ Держпраці у Херсонській області з 15.11.2018 по 16.11.2018, тобто у період чинності вказаного нормативно-правового акту, а відповідно до ч.2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Предметом доказування згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінюючи доводи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, суд керується положенням частини 1 статті 77 КАС України, згідно з яким, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що відповідач надав суду належні докази правомірності висновків про порушення позивачем норм чинного законодавства про працю, тому, підсумовуючи викладене, суд доходить переконання, що постанова Головного управління Держпраці у Херсонській області від 04 грудня 2018 р. № ХС 2705/326/АВ/П/ТД-ФС відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною 2 статті 2 КАС України, оскільки прийнята обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством.

Оскільки під час розгляду справи суд встановив правомірність дій відповідача щодо проведення інспекційного відвідування та правомірність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства про працю, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на висновки суду по суті спору, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються та покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , e-mail ІНФОРМАЦІЯ_1) до Головного управління Держпраці у Херсонській області (місцезнаходження 73026, м. Херсон, вул. Тираспільська, буд. 1, , e-mail: ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03 червня 2019 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 112040100