Справа № 440/475/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 р. м. Харків Справа № 440/475/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2019, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова (повний текст складено 26.02.19) по справі № 440/475/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач) про визнання бездіяльністі щодо перерахунку пенсії позивача протиправною, зобов`язання щомісячно з 01.01.2016 здійснювати нарахування та виплату пенсії в розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з вищевказаним рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 та прийняти нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином докази в матеріалах справи та не надав їм належної правової оцінки, не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Вважає, що має право на призначення пенсії з урахуванням додаткових 5% відповідних сум грошового забезпечення як особа, яка звільнена за станом здоров`я, відповідно до Закону України «Про національну поліцію».

Відповідачем до суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовуються доводи апеляції та викладено прохання про залишення без задоволення вимог скарги позивача, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 про призначення справи до розгляду, справа була розглянута колегією суддів в порядку письмового провадження. З врахуванням вимог ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата складання його повного тексту. Повний текст постанови суд апеляційної інстанції складає з дотриманням строків, визначених ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 06.11.2015 наказом Управління МВС України в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі пункту 64 "б" (у запас через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про хворобу № 536-С від 29.10.2015 ВЛК УМВС України в Полтавській області позивач був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 14).

З 07.11.2015 позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 65% відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 25).

У грудні 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку його пенсії з 01.01.2016 зі збільшенням основного її розміру на 5% (а.с. 15-16).

За результатами розгляду вищевказаної заяви, відповідачем листом № 1806/Є-03 надано відповідь із роз`ясненням відсутності правових підстав для збільшення основного розміру пенсії позивача на 5%, оскільки ОСОБА_1 був звільнений у запас через хворобу, а не у відставку.

Не погоджуюсь із такою відповіддю та вважаючи своє право на перерахунок пенсії порушеним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи постанову в про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено зі служби не у відставку, а у запас, що свідчить про додержання вимог чинного пенсійного законодавства при визначені розміру його пенсії. За висновками суду відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у здійсненні її перерахунку є обґрунтованою та правомірною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на вимоги діючого на час спірних правовідносин сторін законодавства та фактичні обставини справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09 квітня 1992 року визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Пунктом "а" статті 13 вказаного Закону визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно наказу Управління МВС України в Полтавській області № 625 о/с від 06 листопада 2015 року, позивач був звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "б" (у запас через хворобу).

Відповідно до пункту 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Суд першої інстанції вірно врахував ту обставину, що позивач є особою, звільненою в запас з ОВС, що в силу положень пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зумовило обчислення розміру його пенсії за вислугу років з розміру 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення та додатково за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення (всього 65%).

Доводи заявника апеляційної скарги про наявність у нього права на отримання пенсії у розмірі 70% (55% + (5 років х 3%)) є не обґрунтованими. Адже, положення Закону, на які посилається позивач як на підставу для перерахунку пенсії (пункт "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), стосується осіб, які звільнені у відставку через хворобу. На позивача, звільненого з ОВС у запас, положення зазначеної норми не поширюються.

При цьому необхідно зауважити на чітке розмежування поняття "звільнення у запас" та "звільнення у відставку", визначених Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок".

Згідно частини першої статті 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Посилання позивача на те, що на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії 01.01.2018 ст.13 Закону № 2262-XII було передбачено, що пенсія за вислугу років в розмірі 55% грошового забезпечення призначається також особам, звільненим зі служби на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Закон № 580-VIII набув чинності з 07.11.2015, тобто після звільнення позивача зі служби та не містить приписів щодо застосування таких норм до осіб, які були звільнені з органів внутрішніх справ.

Судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів щодо застосування того закон або іншого нормативно-правового акту, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності.

Застосування аналогії закону у спірних правовідносинах, про що наполягає позивач у доводах апеляційної скарги з посиланням на аналогічність врегулювання правовідносин у Законі України «Про національну поліцію» та Законі України «Про міліцію» стосовно пенсійного забезпечення працівників міліції, є неможливим, з огляду на вимоги ч. 6 ст. 7 КАС України.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність призначення пенсії позивачу, оскільки на момент звільнення він не досяг граничного віку перебування на службі, а тому не міг бути звільненим у відставку за станом здоров`я.

Враховуючи вимоги ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 по справі № 440/475/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик

Повний текст постанови складено 31.05.2019.