Справа № 200/285/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року справа №200/285/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Кобець О.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Чуєвої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 р. у справі № 200/285/19-а (головуючий І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначені та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 26.10.2018, викладеної в повідомленні від 26.10.2018; зобов`язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг позивача , починаючи з 26.10.2018.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року позов задоволено, а саме суд: визнав протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 26 жовтня 2018 року; визнав протиправними та скасував рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 26.10.2018 року та від 06.11.2018 року в частині не включення ОСОБА_1 в розрахунок складу сімї з нарахуванням суми допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; зобов`язав Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з 26 жовтня 2018 року; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Відповідач, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що положення абз. 10 п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі - Порядок № 505) виключає право на призначення грошової допомоги особам, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до п. 7 Порядку № 505, а не на певний строк, як зазначено судом. Виключенням є тільки особи, які після припинення виплати грошової допомоги втратили непрацездатність. Позивачу відповідно до п. 7 Порядку № 505 було припинено виплату допомоги з 12.08.2015. Позивач працевлаштувався з 01.02.2017, тобто після спливу місячного строку передбаченого п. 12 Порядку № 505 для поновлення виплати припиненої адресної допомоги. Також, судом не враховано вимоги п. 2 та абз. 9 п.3 Порядку № 595 за якими допомога призначається, з дня звернення за її призначенням, проте, позивач 26.10.2018 не звертався до відповідача. Позивач до управлення з питання призначення адресної допомоги звернувся в останнє з заявою від 30.08.2018. За результатами розгляду вказаної заяви було прийнято рішення від 26.10.2018 та 06.11.2018, про призначення допомоги на сина на період з 01.09.2018 по 11.09.2018 та з 12.09.2018 по 11.03.2019. Отже відсутні законні підстави для призначення позивачу допомоги з 26.10.2018.

Позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, внутрішньо переміщеною особою адреса фактичного місця проживання позивача є АДРЕСА_1 (а.с. 8-9, 11).

Позивач працює на посаді завідуючого відділу в ТОВ «Сільпо-Фуд» з 01.02.2017 року по теперішній час, що підтверджується записом у трудовій книжці та довідкою підприємства (а.с.12-14).

30 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги на ОСОБА_1 та на дитину ОСОБА_2 (а.с.23).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 26.10.2018 року позивачу була призначена допомога переміщеним особам на проживання в розмірі 1000 грн. із включенням в розрахунок складу сім`ї ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24).

У повідомленні від 26 жовтня 2018 року відповідач зазначив про призначення допомоги переміщеним особам на проживання в розмірі 1000 грн. на дитину ОСОБА_2 , на заявника ОСОБА_1 допомога не призначена (а.с.15).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 06.11.2018 року позивачу була призначена допомога переміщеним особам на проживання в розмірі 1000 грн. із включенням в розрахунок складу сім`ї ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25).

Вказані обставини сторонами у справі визнаються та не є спірними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо неправомірності дій відповідача у відмові в призначені адресної допомоги.

Спірним питанням у даній адміністративній справі є право позивача на отримання щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тобто, зазначений документ до його скасування або закінчення терміну дії підтверджує той факт що особа самостійно покинула своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, (далі - грошова допомога) визначений Порядком № 505 (пункт 1).

За пунктом 2 Порядку № 505 (у редакції на час звернення з заявою), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно до пункту 3 Порядку № 505 (у редакції на час звернення з заявою про продовження виплати допомоги), грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах, зокрема: для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (п.5 Порядку №505).

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством передбачено право позивача, як внутрішньо переміщеної особи яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення отримати грошову допомогу на себе та членів сімї, з дня звернення з заявою за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно.

Пунктом 6 Порядку №505 передбачені підстави, коли грошова допомога не призначається, а саме: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Суд зазначає, що вищенаведеною нормою на час звернення позивача з заявою щодо продовження виплати, встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у її призначенні, серед яких відсутня така підстава, як звернення особи за призначенням грошової допомоги після припинення її виплати даній особі відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Відповідно до п.7 Постанови №505, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

За приписами п.12 Порядку №505, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Тобто, вказана норма встановлює строки звернення до відповідача з заявою щодо поновлення виплати припиненої допомоги у період на який вона призначалась (шість місяців), а не нового призначення у новому періоді. Зазначене спростовує посилання апелянта на пропуск позивачем місячного строку, оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою саме призначення йому допомоги, а не її поновлення.

Суд зазначає, що зазначеним Порядком відокремлено поняття, підстави та порядок призначення грошової допомоги, призначення допомоги на наступний шестимісячний строк та поновлення раніше припинених виплат.

Відмовляючи у призначенні допомоги, відповідач виходив з тлумачення абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505, таким чином, що особа, якій виплату грошової допомоги припинено відповідно до пункту 7, назавжди втрачає право на майбутнє отримання такої допомоги.

За приписами абзацу 10 п. 3 Порядку № 505, в редакції, що діє з 13 вересня 2017 року, особам працездатного віку, яким грошова допомоги була припинена відповідно до п. 7, грошова допомога не призначається.

Комплексний аналіз положень Порядку № 505 надає суду підстави дійти до висновку, що вказаним пунктом визначена заборона у призначенні допомоги саме працездатній особі яка не працевлаштована. Тобто, зміни, внесені по абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505 Постановою КМУ № 689 від 13.09.2017, спрямовані на усунення двоякого тлумачення цієї норми, якою раніше фактично допускалось повторне призначення допомоги особам після спливу наступного строку, тобто через шість місяців після припинення, і без їх працевлаштування. Таким чином, зазначені зміни покликані стимулювати осіб до працевлаштування з метою відновлення права на призначення грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505.

Отже, грошова допомога не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі ж якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2-7,12 Порядку № 505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Вказаний підхід відповідає не тільки нормам вищенаведеного Порядку, але також відповідає духу та меті надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які полягають в тому, що така допомога протягом послідових шестимісячних періодів надається всім внутрішньо переміщеним особам або сім`ям внутрішньо переміщених осіб, які працевлаштувалися на новому місці проживання та не є власниками житлових приміщень, розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або не мають на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Таким чином, вищезазначеним Порядком не заборонено звертатись позивачу з заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, після того, як вона вже отримувала її, та підстав для відмови у призначені такої допомоги вже не має, якщо така особа працевлаштувалася.

Відповідно до записів у трудовій книжки позивач працює на посаді завідуючого відділу в ТОВ «Сільпо-Фуд» з 01.02.2017 року по теперішній час, тобто, на час звернення з заявою про призначення грошової допомоги був працевлаштованою особою.

З огляду на зазначене, у випадку такого звернення працевлаштованої особи органи соціального захисту населення повинні розглянути цю заяву і призначити грошову допомогу, якщо відсутні обставини, що виключають таке призначення, передбачені пунктом 6 Порядку № 505.

Згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Так, Конституційний суд України у своєму Рішенні 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначив, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Разом з цим, суд помилково визначив дату з якої позивачу необхідно призначити допомогу, з огляду на наступне.

Як зазначалось за положенням Порядку № 505, право позивача, як внутрішньо переміщеної особи яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення отримати грошову допомогу на себе та членів сім`ї, з дня звернення з заявою за її призначенням.

Матеріали справи свідчать, що позивач в останнє з відповідною заявою звернувся 30.08.2018.

За результатами розгляду якої відповідачем і було прийнято спірні рішення від 26.10.2018 та 06.11.2018 про призначення допомоги на сина на період з 01.09.2018 по 11.09.2018 та з 12.09.2018 по 11.03.2019.

Відтак, суд, з врахуванням вищенаведених положень Порядку №505, з метою захисту порушеного права, дійшов до висновку, що позовна вимога про зобов`язання призначити та виплати адресну допомогу підлягає задоволенню з 30.08.2018, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції, під час ухвалення оскаржуваного рішення, допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині визначення дати з якої відповідачем має бути здійснено призначення позивачу виплати адресної допомоги, а тому, у відповідності до ст.317 КАС України, рішення суду підлягає зміні в цій частині.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 р. у справі № 200/285/19-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 р. у справі № 200/285/19-а - змінити.

В абзаці четвертому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 р. у справі № 200/285/19-а - змінити дату, з якої зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 26 жовтня 2018 року на 30 серпня 2018 року.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 р. у справі № 200/285/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 04 червня 2019 року.

Головуючий суддя Е.Г. Казначеєв

Судді І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова