Справа № 818/2411/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 р.Справа № 818/2411/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 17.12.18 року по справі № 818/2411/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-ФОП ОСОБА_1 , позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області ( далі - ГУ ДФС у Сумській області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.02.2018 № про донарахування ФОП ОСОБА_1 . податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 434 291 грн. та 108 572,75 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.02.2018 № про донарахування ФОП ОСОБА_1 . податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 489435,27 грн. та 122358,82 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.02.2018 №3 про застосування до ФОП ОСОБА_1 санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів не своєчасно нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в розмірі 39458,97 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.02.2018 №3 про донарахування ФОП ОСОБА_1 військового збору в розмірі 37667,07 грн. та 9419,27 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.02.2018 №0015,011303 про донарахування ФОП ОСОБА_1 зобов`язань по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 3208,13 грн. та 802,03 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- визнати протиправною та скасувати вимогу від 26.02.2018 № про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в розмірі 155291,26 грн..

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги - задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 26.02.2018 р. №, №3, №3, №, №.

Скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 26.02.2018 р. №001471303.

Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) судовий збір в розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп..

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення судом першої інстанції не повністю з`ясувано всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, та невірно застосовані до норми матеріального та процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ГУ ДФС у Сумській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.15 р. по 31.12.16 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного податку на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.15 р. по 31.12.16 року.

За результатами перевірки складено акт від 27.12.2017 № 4507/18-28-13-15/НОМЕР_2/263 ( т. 1, а.с. 15-57).

Перевіркою встановлено порушення:

1) п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в наслідок відсутності у платника книги обліку,

2) п.177.1, п.177.2 п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, в наслідок чого приватному підприємцю проведеною перевіркою було нараховано до сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб загалом за період перевірки 489435,27 гри., у т.ч.: за 2015 рік = 431111,99 гри., за 2016 рік = 58323,28 грн.

3) ст. 7 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. № 2464-ІУ, в наслідок чого донараховано суму єдиного внеску, яка підлягає сплаті за 2015 р. у розмірі 84007,24 грн., за 2016 р. у розмірі 71284,02 грн.

4) п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, що призвело до нарахування податку з доходів фізичних осіб у сумі 3062,99 грн., в т.ч. за 2015 р. 1544,39 грн., за 2016 р. 1518,60 грн.

5) п.п. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176, п.п. 16 1 п.10 р.20 Податкового Кодексу, що призвело до заниження сплати до бюджету сум військового збору з доходів від підприємницької діяльності у розмірі 37677,07 гри., у т.ч. за 2015 р. на 32816,79 грн. та за 2016 р. на 4860,28 грн. та з доходів, виплачених на користь фізичних осіб у розмірі 280,99 гри., в т.ч. по періодах: за 2015 р. на суму 154,44 грн. та за 2016 р. 126,55 грн.

6) п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу України від 02.12.2010р.№2755-УІ, не надання податкової декларації з плати за землю на 2015 рік.

7) п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, не нарахування та не перерахування до бюджету земельного податку за 2015 рік в сумі 3208,13 грн.

8) п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI в наслідок не подання ф. 20 ОПП.

9) ст.198, п.199.1 ст.199, пп.200.1, пп.200.2 ст.200 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, встановлено заниження ПДВ та було донараховано до сплати в бюджет податку на додану вартість 434291,00 гри., у тому числі по періодах: грудень 2016-434291,00 грн.

Не погодившись з висновками акту, позивачем було подано до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області заперечення на акт перевірки від 27.12.2017 №4507/18-28-13-15/НОМЕР_2/263 ( т. 1, а.с. 58-60).

Листом від 22.02.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області надало відповідь позивачу, в якій зазначено, що за результатами розгляду заперечення на акт перевірки встановлено, що зазначені в ньому порушення відповідають вимогам законодавства України та є правомірними, а підстави вважати дії перевіряючих неправомірними, відсутні ( т.1, а.с. 61-72).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 26.02.18 р. № про донарахування ФОП ОСОБА_1 . податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 434 291 грн. та 108 572,75 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- від 26.02.18 р. № про донарахування ФОП ОСОБА_1 . податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 489 435,27 грн. та 122 358,82 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- від 26.02.18 р. №3 про застосування до ФОП ОСОБА_1 санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів не своєчасно нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в розмірі 39 458,97 грн.;

- від 26.02.18 р. №3 про донарахування ФОП ОСОБА_1 військового збору в розмірі 37 667,07 грн. та 9 419,27 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- від 26.02.18 р. № про донарахування ФОП ОСОБА_1 зобов`язань по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 3 208,13 грн. та 802,03 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- та вимога від 26.02.18 р. № про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в розмірі 155 291,26 грн. ( т.1, а.с. 73-82).

Зазначені податкові повідомлення - рішення та вимога про сплату недоїмки були оскаржені ФОП ОСОБА_1 до ДФС України ( т. 1, а.с. 83-96).

Рішеннями ДФС України від 26.04.2018 року № 6112/н/99-99-11-02-02-25 та від 25.05.18 р. №7609/71/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду скарги, оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога залишено без змін, а скаргу - без задоволення ( т.1, а.с. 100-112).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та не доведеності відповідачем правомірності прийнятих ним рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 26.02.18 р. № про донарахування ФОП ОСОБА_1 . податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 434 291 грн. та 108 572,75 грн. штрафних (фінансових) санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що представником відповідача надано в якості доказів правомірності своєї позиції розрахунок валового доходу та валових витрат ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік зробленого за результатами перевірки.

Згідно розрахунку податковий орган проводить коригування залишків зерна (гречка), які не було використано в господарській діяльності у звітному періоді (2015 рік), а саме залишилось не реалізованими.

Відповідно до акту перевірки та Розрахунку вбачається, що станом на 31.12.2015 року залишок зерна (гречки) на складі складає 124,19 т. по ціні 12,33 грн. на загальну суму 1 531 262,7 грн. Ціна залишків гречки податковим органом не встановлювалась, первинні документи не досліджувались. Як вбачається з пояснень представника відповідача та документів наданих ним до суду, останнім для визначення залишків гречки взято максимальну ціну придбання однієї із партій гречки за ціною 12 333,33 грн.

З акту перевірки вбачається, що висновки податкового органу ґрунтуються виключно на даних з ЄРПН.

Однак, в силу п. 201.4. ст. 201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, тому висновок податкового органу є помилковим.

У відповідності до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.7 ст. 200 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Видаткова накладна це документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій та фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем.

Таким чином, відомості ЄДРПН щодо кількості товару можуть не відповідати первинним бухгалтерським документам, щодо фактичної поставки товару, доказом якої може є видаткова накладна.

З матеріалів справи вбачається, що за 2015 рік на склад ФОП ОСОБА_1 фактично надійшло 610,45 т. гречки, що підтверджується відповідними видатковим накладними, хоча контрагентами підприємця за цей період виписано податкові накладні на 650,91т. гречки.

Залишок гречки у ФОП ОСОБА_1 на кінець 2015 року складав 34.94 т., що підтверджується даними рах. 281. ( т.1 , а.с. 114-116, 119-122).

Різниця даних щодо кількості гречки відображеної в податкових накладних та видаткових накладних.

Фактично станом на 31.12.2015 року за даними обліку ФОП ОСОБА_1 залишок зерна (гречки) складав 34,94 т. по ціні 7,91 грн. на загальну суму 276 375,4 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою та відомостями по руху зерна у 2015 році.

Суть документальної перевірки полягає саме у перевірці первинних бухгалтерських та податкових документів, які підтверджують правильність нарахування платником податків податкових зобов`язань.

Відповідно до п. 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфін від 20.08.2015 року №727 факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повного мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Як вбачається з акту перевірки, первинні бухгалтерські документи, що підтверджують факт отримання та реалізації ФОП ОСОБА_1 у 2015 - 2016 роках гречки та зерновідходів, податковим органом не перевірялось. Посилання на назву, номер та дату складання таких документів в акті перевірки відсутні, як і відсутні посилання на дані бухгалтерського обліку.

Інвентаризація залишків гречки та зерновідходів податковим органом не проводилась.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з акту перевірки неможливо встановити на підставі яких норм права та документів податковий орган визначив ціну гречки та зерновідходів, які на його думку, відсутні у залишку ТМЦ ФОП ОСОБА_1 станом на грудень 2017 року.

Таким чином, висновки податкового органу про визначення ФОП ОСОБА_1 податкового зобов`язання з ПДВ в розмірі 318 357,79 грн. не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та є необґрунтованими.

Що стосується фактичного знаходження залишків зерновідходів, слід зауважити, що за період 2015-2016 роки ФОП ОСОБА_1 дійсно було придбано 1470,3 т відходів зерна, які зберігались у ФОП Любар згідно договору відповідального зберігання, а тому посилання податкового органу про їх відсутність на залишках не відповідають дійсності.

Щодо донарахування ФОП ОСОБА_1 . податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, застосування до ФОП ОСОБА_1 санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів несвоєчасно нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, донарахування військового збору, а також недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування пов`язано з виключенням податковим органом зі складу витрат підприємця суми витрат за 2015 рік в розмірі 2 182 031,58 грн., колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування наведених порушень, відповідачем в акті перевірки зазначено, що сума валових витрат виключена з витрат 2015 року у розмірі 2 182 031,58 грн., оскільки не знаходить свого підтвердження в наданих платником первинних документах так як відсутні докази використання придбаних ТМЦ та послуг в господарській діяльності підприємця.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було встановлено включення до складу витратної частини витрат на відрядження, проте відповідач вважає, що позивачем завищено витрати за 2015 рік у сумі 90 000 грн..

Однак, витрати понесені на відрядження працівників на загальну суму 90 000,0 грн. підтверджуються наказами «Про відрядження» за 2015 рік та відомостями на виплату відрядних - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( т. 1, а.с. 182- 209).

Доходи підприємців на загальній системі оподаткування, отримані в результаті ведення господарської діяльності, обкладаються податком на доходи фізичних осіб за правилами, встановленими в ст. 177 ПК України.

Відповідно до п.п. 177.4.1 п. 177.4 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Крім того, вищенаведений перелік витрат доповнюється наступними витратами: інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Отже. виходячи з вищенаведеного, не визнання витрат, понесених у цих відрядженях, є протиправним з боку податкового органу.

У відповідності до п. 177.4 ПК України витрати повинні бути безпосередньо пов`язані з отриманням доходів, що додатково підтверджується долученими до матеріалів справи копіями наказів про відрядження для надання послуг перевезення вантажів.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що витрати, які були понесені платником податків за результатами здійснення господарських операцій у 2015 роках, підтверджені належними документами, що оформлені згідно з вимогами чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що податковим органом не було наведено належних та допустимих доводів на підтвердження правомірності висновку про заниження позивачем оподаткованого доходу, у той час, як матеріали справи свідчать, що платник податків в даному випадку здійснював податковий облік відповідно до вимог чинного законодавства, колегія суддів приходить висновку, що висновки податкового органу щодо не включення до складу витрат на виплати відрядження та завищення позивачем витрат за 2015 рік у сумі 90 000 грн. є протиправним.

Також, при розрахунку витрат податковим органом не взято до уваги вартість витрат ФОП ОСОБА_1 понесених на придбання будівельних матеріалів та оплати підрядних робіт в розмірі 691138,67 грн. в тому числі:

- 276 972,56 грн. вартість придбаних будівельних матеріалів;

- 414 166,70 грн. вартість виконаних будівельних робіт.

Факт донесення зазначених вище витрат підтверджуються Договором підряду на виконання будівельно-монтажних робіт №24/06/83 від 02.08.2015 року та додатками до нього (дефектний акт, договірна ціна підсумкова відомість ресурсів, акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 215 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року, виписка АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» по рахунку № НОМЕР_1 за 24.12.2015 рік, перелік будівельних матеріалів використаних ФОП ОСОБА_1 у підприємницькій діяльності за період 2015 року).

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування у підприємців, що знаходяться на загальній системі оподаткування є чистий дохід. Його визначають як різницю між загальним оподатковуваним доходом (виручкою в грошовій і не грошовій формах) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

При цьому, датою формування оподатковуваного доходу є дата фактичного надходження компенсації за відвантажені товари, виконані роботи (надані послуги).

Тобто, в момент відвантаження товару або підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) дохід не виникає.

Водночас витрати, безпосередньо пов`язані з такими доходами, підприємець може відобразити тільки після:

1) оплати таких витрат;

2) надходження грошових коштів або отримання компенсації в натуральній формі від покупця.

У відповідності до п. 177.5 ст.177 ПКУ звітним періодом є календарний рік. Тому отримані доходи і пов`язані з ними витрати, які понесені в різних місяцях, але впродовж одного календарного року, враховують у розрахунку чистого доходу за підсумками такого року.

У разі, коли підприємець у поточному році отримує виручку за товар, який був оплачений минулого року, такі витрати він враховує в зменшення чистого доходу поточного року.

З матеріалів справи вбачається, що 25.07.11 року ФОП ОСОБА_1 уклав з Філією Срібнянського райавтодору ДП Чернігівський ОАД договір про надання послуг №25/07 (перевезення будівельних матеріалів). Послуги по перевезенню ФОП ОСОБА_1 були надані своєчасно та у повному обсязі, проте підприємство - контрагент заборгувало 214 400,23 грн. за надані по договору послуги. Сума заборгованості була стягнена з Філії Срібнянського райавтодору ДП Чернігівський ОАД лише у 2015 році по рішенню Господарського суду Чернігівської області від 05.03.2015 року по справі №927/62/15.

Фактично, грошові кошти надійшли на рахунок ФОП ОСОБА_1 30.07.2015 року, що підтверджується випискою із АТ «ПРОКРЕДИТБАНК» від 22.10.2018 року.

В зв`язку з викладеним, витрати ФОП ОСОБА_1 у розмірі 44 390,66 грн. понесені у 2011 році на придбання ПММ необхідних для надання послуг по перевезенню були включені Позивачем до витрат звітного 2015 року.

На підставі договору перевезення вантажу від 07.09.2012 року №22 ФОП ОСОБА_1 були надані відповідні послуги ПАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» на загальну суму 446 060,50 грн., що підтверджується актами здачі - приймання робіт за липень - вересень 2014 року. Оплата за надані послуги здійснена контрагентом лише у 2015 році (період з 13.01.15 по 05.03.15), що підтверджується випискою АТ «ПРОКРЕДИТБАНК» від 17.10.12018 року.

Відповідно витрати на придбання ПММ в розмірі 262 164,71 грн. у 2014 році були включені до витрат 2015 року.

Зазначені вище обставини не лише підтверджують правомірність формування Позивачем витрату 2015 році, а й безпідставність висновків податкового органу, щодо розбіжності витрат розмірі 2 182 031,58 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.02.18 р. № про донарахування ФОП ОСОБА_1 зобов`язань по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 3 208,13 грн. та 802,03 грн. штрафних (фінансових) санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що обґрунтовуючи свою позицію щодо донарахування земельного податку відповідач зазначає, що: за 2015 рік податкова декларація з плати за землю ФОП ОСОБА_1 до Роменської ОДПІ не надавалась; земельний податок за період з 01.01.15 р. по 31.12.15 р. ФОП ОСОБА_1 не сплачувався; земельні ділянки використовувались ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності.

Однак, зазначені в акті перевірки відомості не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з п.286.2 ст. 286 Земельного кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Як вбачається з матеріалів справи, Роменською ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.201 р. по 31.12.2014 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт перевірки від 24.04.2015 р. № 171/18-13-17-212/НОМЕР_2.

За результатами акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.05.2015 року відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 . збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 6 761, 40 грн., у тому числі 5 137,12 грн. за основним платежем та 1 624, 28 грн. за штрафними санкціями.

Підставою для визначення зазначеного вище податкового зобов`язання стали: не надання ФОП ОСОБА_1 . податкових декларацій з плати за землю за 2013-2014 роки, та не перерахування до бюджету земельного податку.

Сума грошових зобов`язань з податку на землю податковим органом визначено із міркувань встановлення статусу земельної ділянки, як за землі комерційного призначення.

Вказане вище податкове повідомлення - рішення ФОП ОСОБА_1 було оскаржено до суду.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2016 року по справі №818/3741/15 встановлено, що:

- згідно з п.286.2 ст. 286 Земельного кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

- відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.01.2008 позивачу належить 2/5 частини нежитлової будівлі (консервний АДРЕСА_3 . Вказана будівля належить позивачу, як фізичній особі, а тому обов`язку подання декларації не виникає.

- відповідно листа № 03-27/1376 від 18.05.2015 та від 12.01.2015 №03-24/75 Виконавчого комітету Роменської міської Ради земельна ділянка в АДРЕСА_1 має цільове призначення «землі промислового призначення», а тому нормативно-грошова оцінка одного квадратного метра земельної ділянки в АДРЕСА_1 в 2013 році та в 2014 році становила 104,86 грн., а не 218,45 грн. як помилково зазначено в акті перевірки.

В зв`язку з вищевикладеним Сумським окружним адміністративним судом скасовано податкове повідомлення-рішення Роменської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 25.05.2015 року № в частині збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 5 818, 20 грн. (4 654, 56 грн. за основним платежем та 1 163, 64 грн. за штрафними санкціями)».

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.02.16 р. по справі №818/3741/15 постанова Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.16 р. по справі №818/3741/15 була скасована.

В зв`язку з зазначеним, визначені податковим органом грошові зобов`язання по земельному податку були сплачені ФОП Ничик В.В. у повному обсязі, доказом чого є відомості банківської виписки АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.01.15 р. по 06.12.2018 року. Так, у графі «призначення платежу» зазначено дані про оплату за землю за 2015 рік (2562,24 грн.), сплату штрафних санкцій по акту перевірки від 24.04.15 №171/18-13-17-212/2503 (1624,28 грн.), сплату грошових зобов`язань по акту перевірки від 24.04.15 №171/18-13-17-212/2503 (5137,12 грн.),

Також факт оплати земельного податку за 2015 рік підтверджується платіжним дорученням від 22.02.2016 року №2312.

Постановою Верховного Суду від 06.06.18 року по справі №818/3741/15 рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.02.16 по справі №818/3741/15 скасовано, Справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.08.18 року по справі №818/3741/15 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20 січня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду від 23.10.18 року по справі №818/3741/15 відмовлено Роменській ОДПІ у відкритті касаційного провадження.

Отже, визначені в постанові Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.16 року по справі №818/3741/15 фактичні обставини є встановленими.

Отже, обов`язку подання декларації за 2015 рік у ФОП ОСОБА_1 не виникало. Податкове повідомлення - рішення складене Роменською ОДПІ скасовано.

Податковий борг у ФОП ОСОБА_1 . по земельному податку за 2015 рік відсутній.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що визначені в постанові Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.16 по справі №818/3741/15 фактичні обставини є встановленими та такими, що не підлягають доведенню.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що ФОП ОСОБА_1 не повинен був подавати декларацію за 2015 рік, а тому висновки відповідача про порушення позивачем п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI щодо не нарахування та не перерахування до бюджету земельного податку за 2015 рік в сумі 3208,13 грн. є помилковим, а податкове повідомлення - рішення від 26.02.18 р. № таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується посилань апелянта, про ненадання позивачем документів під час перевірки та процедури адміністративного оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зі змісту запитів від 11.12.2017 року №13132/10/18-28-13-03 та від 11.08.2017 року №6183/16/18-28-13-03 вбачається, що наведені запити містять загальні питання та жодним чином не містять вимоги про витребування документів по порушенням викладених в акті перевірки ( т.1, а. с. 218-220).

Доказів відмови позивача у наданні документів для перевірки апелянтом не надано. Опис наданих позивачем документів на перевірку податковим органом не складався.

Отже, доводи апелянта, що надані позивачем у судовому засіданні первинні документи не були надані під час проведення перевірки є необґрунтованими.

У відповідності до п. 1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 20.08.2015 року № 727, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки, згідно п.п. 4, 5 Розділу II Порядку, повинен містити всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 5 Розділу І Порядку, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У висновку акта (довідки) документальної перевірки зазначається опис виявлених перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень.

Згідно п. 5 Розділу IIІ Порядку інформація щодо виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи відображається за видами порушень у розрізі видів митних платежів у національній валюті України.

При цьому, акт перевірки має бути оформлений відповідно до встановлених стандартів якості, зокрема щодо доказовості, обов`язковості висновків, відсутності первинних документів, суміжності порушення податкового законодавства, коригування податкової звітності, алгоритму діяльності суб`єктів господарювання, розуміння діяльності підприємства, обставин укладання контрактів, відомостей про розрахунки, операцій з цінними паперами, відомостей про основні фонди і запаси, відомостей про заборгованість та зв`язок з господарською діяльністю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в акті перевірки не визначено конкретно порушення щодо декларування позивачем в декларації про майновий стан і доходи сум валових витрат, а саме не зазначено посиланням на первинні документи на підставі яких відповідачем дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства ( т.1, а.с. 35).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 26.02.2018 р. №, №3, №3, №, № та вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 26.02.2018 р. №001471303 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року по справі № 818/2411/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 31.05.2019 року