Справа № 808/1801/18
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2019 року м. Дніпросправа № 808/1801/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2018р. у справі №808/1801/18
за позовом:Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до: про:Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018р. Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів за допомогою засобів поштового зв`язку звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» (далі - ПрАТ «Запоріжабразив») про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році та пені, який зареєстровано судом першої інстанції 17.05.2018р. /а.с. 18, 3-4 том 1/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.05.2018р. за вищезазначеною позовною заявою відкрито провадження в адміністративній справі №808/1801/18 та справа призначена до судового розгляду /а.с. 1 том 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що протягом 2017р. відповідачем не було виконано норматив працевлаштування на підприємстві осіб з інвалідністю, оскільки норматив працевлаштування осіб з інвалідністю для відповідача у 2017р. становить 56 осіб, а протягом 2017р. у відповідача було працевлаштовано 46 осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, у зв`язку з чим, відповідно до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», відповідач повинен був сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2017 році у розмірі 809888,3 грн. за 10 не зайнятих особами інвалідами посад, виходячи із половини середньорічної заробітної плати на підприємстві відповідача у 2017р. за кожну не зайняту особою з інвалідністю посаду, оскільки адміністративно-господарські санкції відповідачем у встановлені законом строки не було сплачено, просив суд стягнути з відповідача на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році у розмірі 809808,3 грн. та пеню за несвоєчасну сплату у розмірі 485,93 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2018р. у справі №808/1801/18 Запорізькому обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Запоріжабразив» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році та пені. (суддя Конишева О.В.) /а.с. 254-256 том 1/.

Позивач - Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, не погодившись з вищезазначеною постановою суду подав апеляційну скаргу /а.с. 260 том 1/, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018р. ця апеляційна скарга була залишена без руху, та заявнику апеляційної скарги було надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги / а.с. 268 том 1/

03.10.2018р. розпочав діяльність Третій апеляційний адміністративний суду і усі справи, які не були розглянуті Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, у тому числі справа №808/1801/18, були передані в провадженні новоутвореного суду / а.с. 271 том 1/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018р. у справі №808/1801/18 апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2018р. у справі №808/1801/18 повернуто заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169, ч. 6 ст. 298 КАС України / а.с. 273 том 1/.

Постановою Верховного Суду від 12.02.2019р. у справі №808/1801/18 ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018р. у справі №808/1801/18 скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду /а.с. 27-34 том 2/.

Справа №808/1801/18 надійшла до суду апеляційної інстанції 18.03.2019р. / а.с. 37 том 2/ та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019р. у справі №808/1801/18 апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2018р. у справі №808/1801/18 залишено без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 40 том 2/.

Відповідачем у встановлений судом строк було усунуто недоліки апеляційної скарги /а.с. 43-46 том 2/ та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019р. у справі №808/1801/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2018р. у справі №808/1801/18 / а.с. 47 том 2/, та копія ухвали суду надіслана на адресу учасників справи / а.с. 48-49 том 2/.

22.04.2019р. судом апеляційної інстанції зареєстровано письмовий відзив відповідача- ПрАТ «Запоріжабразив», на апеляційну скаргу / а.с. 50-53 том 2/, у якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що ним було вчинено усі залежні від нього дії спрямовані на створення робочих місць для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, та протягом 2017р. ним було забезпечено робочими місяцями усіх осіб-інвалідів, які звертались на підприємство з метою працевлаштування, також підприємство у встановлений чинним законодавством порядок та строки повідомляло уповноважені державні органи про наявність на підприємстві робочих місць для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність із зазначенням характеру праці на цих робочих місцях та потребу підприємства у працівниках, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 30.07.2018р. залишити без змін.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019р. у справі №808/1801/18 апеляційний розгляд цієї справи у судовому засіданні призначено на 13 годин 30 хвилин 29.05.2019р. / а.сю 58 том 2/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та строки було повідомлено учасників справи / а.с. 59-63 том 2/.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримала доводи викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та прийнято рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 30.07.2018р. у цій справі залишити без змін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Позивач про день, годину та місце розгляду справи апеляційним судом повідомлений належним чином / а.с. 59-63 том 2/, про поважність причин не явки свого представника у судове засідання або про можливість розгляду справи у відсутність свого представника не повідомив. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Заслухавши у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення відповідачем свого обов`язку у сфері соціального захисту інвалідів врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» цей Закон визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами.

Частиною 1 ст. 19 цього ж закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що протягом 2017р. на підприємстві відповідача середньооблікова чисельність штатних працівників становила 1396 осіб, середньорічна заробітна плата штатного працівника на підприємстві, обчислена розрахунковим шляхом, становила 80988 грн., на підприємстві протягом 2017р. було працевлаштовано 46 осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, зазначені обставини підтверджуються звітом відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017р. форми №10-ПІ, який ним було подано до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів /а. с. 5/ .

Встановлений ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на 2017р. для підприємства відповідача становить 56 робочих місць, і з урахуванням даних вищезазначеного звіту цей норматив відповідачем у 2017р. не було виконано.

Але під час з`ясування фактичних обставин справи та перевірки їх доказами судом встановлено, що відповідачем у справі вчинено низку заходів щодо працевлаштування на підприємстві осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, так на підприємстві створено робочі місця для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, протягом 2017р. відповідач щомісячно подавав до Шевченківського районного центру зайнятості звіти про наявність вакансій за формою №3-ПН, у яких зазначав вакантні посади для працевлаштування осіб з обмеженими можливостями, зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які були досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи та долучені до матеріалів справи / а.с. 36-53,55-95, 97-99,104 том 1/. Крім цього під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем за місцем здійснення власної господарської діяльності (Шевченківський район, м. Запоріжжя) протягом 2017р. було вчинено низку дій щодо доведення через друковані засоби масової інформації потреби підприємства у працевлаштування осіб, яким відповідно чинного законодавства встановлена інвалідність, також протягом 2017р. відповідач звертався до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської РДА з проханням розміщувати оголошення аналогічного змісту на дошці оголошень управління / а.с. 106-174 том 1/, крім цього протягом 2017р. представник ПрАТ «Запоріжабразив» систематично брав участь у ярмарках вакансій, які проводились Шевченківським районним центром зайнятості м. Запоріжжя / а.с. 175-188 том 1/

Також під час розгляду справи судом також встановлено, що протягом 2017р. на ПрАТ «Запоріжабразив» самостійно працевлаштувались особи з інвалідністю: ОСОБА_1 з 26.09.2017 р., ОСОБА_2 з 29.05.2017 р., ОСОБА_3 з 15.02.2017 р., ОСОБА_4 з 09.02.2017 р., ОСОБА_5 з 06.06.2017 р., ОСОБА_6 з 06.04.2017 р., ОСОБА_7 з 01.06.2017 р., ОСОБА_8 з 03.03.2017 р., ОСОБА_9 з 12.04.2017 р., та за направленнями районного центру зайнятості до відповідача направлялись особи, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - ОСОБА_19, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_14 , але ці особи відмовились від працевлаштування на підприємстві відповідача.

Аналіз норм Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» дає можливість зробити висновок про те, що обов`язок підприємства з створення робочих місць для осіб з інвалідністю, інформування підприємством уповноважених органів щодо наявності на підприємстві робочих місць для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, не супроводжується обов`язком підприємства займатись пошуком осіб з інвалідністю для їх працевлаштування на створених робочих місцях для працівників з обмеженими можливостями на підприємстві, а створення робочих місць і введення їх в дію має відбуватись з урахуванням стану здоров`я, здібностей і професійних навичок осіб з інвалідністю, забезпечення прав яких на працевлаштування та на оплачувану роботу здійснюється, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», в редакції закону від 19.12.2017р., шляхом безпосереднього звернення осіб з інвалідністю до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, яке регулює питання надання соціальних гарантій особам з інвалідністю в Україні, і враховуючи, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи встановлено, що відповідачем протягом 2017р. здійснено усі залежні від нього заходи з створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, повідомлено компетентні органи про наявність вільних місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, працевлаштування яких не відбулось незалежно від волевиявлення відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо відсутності вини відповідача у невиконанні нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017р., що у свою чергу виключає можливість покладення на відповідача у справі відповідальності у вигляді стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за вчинене правопорушення, яке полягає у невиконанні у 2017р. нормативу працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

При цьому необхідно зазначити, що вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 08.05.2018р. у справі № 805/2275/17-а, стосовно того, що інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю, з огляду на приписи Порядку подання підприємствами, установами організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, роботодавці подають до центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страховик внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини та ухвалено законне рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог, і враховуючи , що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією не встановлено тому колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції від 30.07.2018р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2018р. у справі №808/1801/18 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття , та може бути оскаржена у строки та в порядку встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено -31.05.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко