Справа № 591/2931/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 р. Справа № 591/2931/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10.05.2019, суддя Шелєхова Г.В., по справі № 591/2931/19

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

до Громадянина Нігерії ОСОБА_2

про примусове видворення за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Сумській області звернулось до суду із позовом, у якому просило примусово видворити громадянина Нігерії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України; затримати громадянина Нігерії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на шість місяців.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10.05.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 11.12.2018 року працівниками відділу організації запобігання з метою забезпечення примусового видворення УДМС України в Сумській області було виявлено громадянина Нігерії ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з Єдиної інформаційної-аналітичної системи управління міграційними процесами, громадянин Нігерії ОСОБА_2 документований посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 терміном дії до 01.09.2017 року.

11.12.2018 року відносно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та постановою ПН МСМ №050795 від 11.12.2018 року застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн.

Копію зазначених протоколу та постанови відповідач отримав за участі перекладача, зміст документів йому перекладений, що підтверджується його особистим підписом. Штраф сплачений.

11.12.2018 року Управлінням ДМС України в Сумській області було прийнято рішення № 198 про примусове повернення з України громадянина Нігерії ОСОБА_2 , яким останнього зобов`язано покинути територію України до 25.12.2018 року, однак відповідач рішення про примусове повернення не виконав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не ознайомлено відповідача із рішення про примусове повернення з України, не вручено відповідну копію, з огляду на що відсутні підстави для примусового видворення громадянина Нігерії ОСОБА_2 за межі території України.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" є нелегальним мігрантом - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

У відповідності до ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Таким чином, примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

У ході судового розгляду підтверджено знаходження відповідача на території України із порушенням строку тимчасового перебування на території України, чим порушено законодавство, що визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства в України.

Правові підстави для перебування відповідача на території України на теперішній час відсутні.

Отже, оскільки відповідачем не виконано рішення про примусове повернення, враховуючи відсутність у громадянина Нігерії ОСОБА_2 документів на право перебування на території України, та на відсутність встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» заборон на примусове видворення відповідача, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги Управлінням ДМС України в Сумській області щодо наявності підстав для затримання відповідача із подальшим примусовим видворенням за межі України.

При цьому, посилання відповідача, які підтримані судом першої інстанції, на невручення йому копії рішення Управлінням ДМС України в Сумській області від 11.12.2018 року № 198 про примусове повернення з України, не ознайомлення із текстом зазначеного документа на зрозумілій йому мові, нездійснення перекладу змісту документа.

Стосовно таких тверджень колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідачу повідомлено про прийняте рішення про примусове повернення, про що відповідачем на зворотному боці рішення Управлінням ДМС України в Сумській області від 11.12.2018 року № 198 про примусове повернення з України поставлений особистий підпис, зазначено про зобов`язання не пізніше 25.12.2018 року залишити територію України.

Крім того, відповідачем особисто поставлений підпис стосовно того, що текст рішення йому зрозумілий.

Вказані дії вчинені за участі перекладача ОСОБА_3 кваліфікація якої підтверджена дипломом спеціаліста Сумського державного університету НОМЕР_2 від 30.06.2007 року.

Таким чином, зазначене спростовує аргументи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про його неповну обізнаність та неусвідомлення змісту прийнятого рішення про примусове повернення та обов`язку у визначений час залишити територію України.

Зазначену позицію відповідача колегія суддів розцінює виключно як спосіб ухилення від виконання прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції стосовно неналежного ознайомлення Управлінням ДМС України в Сумській області відповідача із рішенням від 11.12.2018 року № 198 про примусове повернення з України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області - задовольнити

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10.05.2019 по справі № 591/2931/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Сумській області - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Нігерії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Затримати громадянина Нігерії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення примусового видворення строком на шість місяців.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов