Справа № 580/259/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/259/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 26 березня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 11.01.2019 р. № 8о/с в частині призначення позивача на посаду дільничного офіцера поліції Драбівського відділення поліції та звільнення з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського ВП Головного управління Національної поліцій в Черкаській області з 14.01.2019 р.; поновлення позивача на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського ВП Головного управління Національної поліцій в Черкаській області.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги гарантії професійної діяльності, передбачені п. 8 ч. 10 ст. 62 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - З акон № 580), відповідно до якого поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково прирівняно його спеціальне звання «старший лейтенант» до рядового і начальницького складу, в той час як таке звання відноситься до середнього складу та згідно п. п. «б» п. 42 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 р. № 114 (далі - Положення), переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу провадиться на рівнозначні посади - у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.

Апелянт зауважує, що його переведено на посаду з іншим колом обов`язків та іншим підпорядкуванням, що суперечить терміну «переміщення». Натомість, переведення згідно п. 2 ст. 42 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі - Закон № 889) здійснюється лише за згодою державного службовця.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 22.04.2019 р. за вх. № 15147, в якому відповідач зазначає, що переміщення поліцейського для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, можливе лише за умови, якщо спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщається, що було дотримано відповідачем в межах даного спору.

З посиланням на правову позицію ВС, викладену у справі № 820/6677/17, відповідач зазначає, що переведення позивача здійснено за ініціативою прямого керівника (начальника), що повністю узгоджується з ч. 8 ст. 65 Закону № 580.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивача (старшого лейтенанта поліції) наказом ГУ НП в Черкаській області від 15.12.2017 р. № 356 о/с призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області з посадовим окладом 2400, 00 грн., звільнивши з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Кам`янського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.

Спірним наказом відповідача від 11.01.2019 р. № 8 о/с позивача призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області з посадовим окладом 2400, 00 грн. у порядку переведення, звільнивши з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.

Прийняттю спірного у цій справі наказу передував затверджений 11.01.2019 р. начальником ГУНП в Черкаській області В. В. Лютим та підписаний заступником начальника УПД ГУНП в Черкаській області С. В. Кузнецем висновок «Про необхідність переміщення поліцейського ГУНП в Черкаській області на рівнозначну посаду в порядку ст. 65 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) Закону України «Про Національну поліцію» (а. с. 21).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Визначення рівнозначної посади міститься в Законі № 889 та відповідно до статті 2 цього Закону означає посаду державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові ВС від 28.11.2018 р. (справа № 820/6677/16).

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами по справі, оклад позивача у обох випадках становить 2400, 00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що посада позивача, на яку його призначено спірним наказом, не є нижчою за рівнем юрисдикції, оскільки сектор превенції Драбівського відділення та сектор реагування патрульної поліції № 4 Чорнобаївського відділення структурно належать до Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

За таких обставин, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції щодо того, що посада, на яку призначено позивача, є рівнозначною за перерахованими критеріями.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580 переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Відповідно до частин 7 - 9 ст. 65 Закону № 580 переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Відповідно до частин 1-3 ст. 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (набрав чинності з 17.11.2018 р., далі Дисциплінарний статут), за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що його прямим керівником є начальник Чорнобаївського відділення поліції.

Колегія суддів вказаний довід не приймає, позаяк з оскаржуваного наказу вбачається та не заперечується позивачем, що останнього звільнено та призначено наказом начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютим В. В.

Заперечень щодо того, що вказана посадова особа є прямим керівником (начальником) відносно позивача та має повноваження з призначення, звільнення, переведення (переміщення) позивача апелянтом не висловлено.

В свою чергу, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 є прямим начальником позивача, що узгоджується з положеннями Дисциплінарного статуту.

Відтак затвердження ним висновку щодо необхідності призначення позивача на посаду дільничного офіцера свідчить для суду апеляційної інстанції про задокументовану ініціативу з цього питання.

Також, всупереч твердженню апелянта про відсутність мотивів призначення позивача на посаду, колегією суддів з висновку вбачається, що штатна чисельність Драбівського відділення поліції має недоукомплектування на 24 %, що впливає на якість роботи такого відділення (а. с. 21).

За таких обставин, колегія суддів вважає ініціативу начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо призначення позивача на спірну посаду обґрунтованою.

Щодо посилань апелянта на обов`язковість згоди у відповідності до Закону України «Про державну службу» на переведення, колегія суддів зауважує, що служба позивача хоча і є різновидом державної, проте має особливий характер.

Зокрема, у відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону № 580 поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Відтак доводи апелянта про застосування до нього положень загального законодавства в умовах вирішення проблеми незадовільної роботи Драбівського відділення поліції через брак кадрів спростовуються вищенаведеним.

Щодо доводів апелянта про помилковість віднесення його звання до молодшого складу, колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 80 Закону № 580 старший лейтенант поліції є спеціальним званням середнього складу, відтак колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта в цій частині та зазначає, що переміщення по службі позивача може мати місце лише у разі службової необхідності у відповідності до п. 42 Положення № 114.

Натомість, така необхідність вбачається у недоукомплектуванні Драбівського ВП на 24 %.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують позицію суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відсутні також підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 139 КАС України.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 30.05.2019 року)