Справа № 303/2573/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5422/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Онишкевича Т.В., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2019 року, ухвалене суддею Монич В.О., м. Мукачево, у справі за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

22.04.2019 року позивач - Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , в якому просить продовжити строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як до 18 місяців, а саме до 5 листопада 2019 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2019 року позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусовою видворення за межі території України, але не більше як до 18 місяців, а саме до 05 листопада 2019 року. Рішення звернено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що строк утримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні визначений ч.11 ст.289 КАСУ, закінчується 5 травня 2019 року, наявність умов за яких неможливо забезпечити прийняття рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України, а саме: неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, відсутність співпраці з боку відповідача під час перебування в ПТПІ, що виразилось у наданні неправдивої інформації щодо себе внаслідок чого відповідна посольська установа не може протягом тривалого часу підтвердити його особу, що призводить до неможливості виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду про примусове видворення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,вважаючи його незаконним та необґрунтованим, виготовленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2019 року та винести нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 не володіє державною мовою, якою здійснюється судочинство, за послугами перекладача для перекладу будь-яких документів він особисто не звертався. У судовому розгляді будь-який перекладач участі не брав, у матеріалах справи відсутні документи, що посвідчують право і кваліфікацію перекладача здійснювати відповідний переклад, а тому суд не мав змоги дослідити вказану заяву. Відповідно невідомо, на підставі чого суд прийшов до висновку про небажання відповідача брати участь у судовому розгляді його справи. Зважаючи на те, що відповідач на час розгляду справи перебував навіть не у Волинському ПТПІ, куди він був поміщений на період затримання, а безпосередньо під наглядом іншої сторони процесу - позивача у пункті тимчасового тримання Мукачівського прикордонного загону, суд першої інстанції був зобов`язаний перевірити достовірність інформації, викладеної від імені відповідача, та безпосередньо заслухати пояснення ОСОБА_1 з приводу заявлених до нього вимог. Зважаючи на те, що за результатами судового розгляду ухвалено рішення, що обмежує свободу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , розгляд справи всупереч вимогам процесуального законодавства за його відсутності є неприпустимим. Наведене свідчить про порушення норм процесуального права, що вплинуло на результати розгляду даної справи.

Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не встановив причин порушення позивачем визначеного нормативно-правовими актами порядку здійснення заходів з метою ідентифікації іноземця. Так, Інструкцією регламентовано, що першочергово орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ звертається із відповідним запитом до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця. В Україні діє Почесне Консульство Народної Республіки Бангладеш у м. Київ. Позивач з невідомих причин не звертався з відповідним запитом до цієї консульської установи, звернувшись натомість відразу до Департаменту консульської служби МЗС України. Відтак, не виключено, що відсутність відповідей на запити спричинене порушенням порядку звернення, оскільки дипломатичні представництва як особливого роду державні установи зобов`язані діяти виключно в порядку і межах, визначених відповідними нормативно-правовими актами.

Крім того, в матеріалах справи відсутні достовірні докази, що підтверджують факт відправлення відповідних запитів саме належному отримувачу та факт їх отримання адресатом.

Таким чином, позивач не вживав передбачених нормативно-правовими актами достатніх і ефективних заходів для документування відповідача, а тому продовження строку затримання є незаконним і необґрунтованим.

Разом з тим, у рішенні суду немає посилань на конкретні докази, що підтверджують надання ОСОБА_1 неправдивої інформації щодо себе. Також незрозуміло, на підставі яких саме доказів суд прийшов до висновку про те, що неотримання відповідей від консульських установ спричинене саме наданням відповідачем неправдивої інформації, адже у матеріалах справи немає жодної відповіді від відповідної установи.

Відтак, апелянт вважає, що відсутні правові підстави для продовження строку затримання ОСОБА_1 , оскільки очевидні ознаки неналежного вжиття дій або заходів для ідентифікації іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 листопада 2018 року був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» відділення інспекторів прикордонної служби Ділове, у контрольованому прикордонному районі на напрямку 320 прикордонного знаку на території Діловецької сільради Рахівського району Закарпатської області, без документів, що посвідчують особу, дають право на перетин кордону та підтверджують законність перебування на території України.

08 листопада 2018 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області задоволено позов Мукачівського прикордонного загону про затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, строком на 6 місяців, а саме до 05 травня 2019 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2018 року громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусово видворено за межі України.

5 травня 2019 року закінчується строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ ДМС України, у зв`язку з чим Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно частин 11, 12, 13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відповідно до ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання регламентовано Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (далі - Інструкція).

Зі змісту п.1 розділу VI Інструкції видно, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Встановлено, що відповідач немає документів, що надають йому право на виїзд з України; у відповідача відсутні кошти для внесення застави; будь-які підприємства, установи та організації з приводу взяття відповідача на поруки не зголошувалися.

Крім того, позивач на виконання рішення суду про примусове видворення іноземця за межі України неодноразово звертався до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, зокрема, 09 листопада 2018 року за вихідним №81/11682 було направлено відповідний запит. В зв`язку з ненадходженням відповіді через Департамент консульської служби МЗС України (вих.№81/12193 від 22.11.2018 року) до посольства Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща було направлено повторний запит щодо встановлення особи відповідача.Також, приймаючи до уваги відсутність відповідей на попередні запити щодо встановлення особи відповідача, адміністрацією Державної прикордонної служби України направлено запит до Департаменту консульської служби МЗС України з проханням звернення до посольства Народної Республіки Бангладеш в Турецькій Республіці щодо встановлення особи відповідача (0.81-1167/0/6-19 вих. від 05.02.2019 року) та запит до Департаменту консульської служби МЗС України з проханням звернення до посольстваНародної Республіки Бангладеш в Республіці Польща та Республіці Індіящодо встановлення особи відповідача (0.81-2567/0/6-19 вих. від 14.03.2019 року) (а.с.8-20).

Таким чином, враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, а саме: неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, приймаючи до уваги закінчення строку утримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 пункті тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають на території України, судом першої інстанції правомірно задоволено позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 271, 272, 289, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2019 року у справі №303/2573/19 за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 04.06.2019.