Справа № 826/10086/17
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1399 вирішено ліквідувати як юридичну особу, зокрема, УДСО при ГУМВС України в Донецькій області ().

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України подано Голові ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Донецькій області заяву №6572/8/28-013-25 від 21.12.2015 року про включення до реєстру кредиторів позивача. Вказана заява, зокрема, містить кредиторські вимоги з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 243 695,55 грн.; єдиного внеску, нарахованого на суми грошового забезпечення військовослужбовців у сумі 26 587,38 грн.

Головою ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Донецькій області прийнято рішення від 01.02.2016 року №12л/к про результати розгляду вимоги кредитора, яким частково визнано вимоги податкової інспекції, зокрема, 254349,61 грн. з єдиного соціального внеску та 35887,35 грн. з єдиного внеску, нарахованого на суми грошового забезпечення військовослужбовців, та включено до третьої черги кредиторів позивача.

Разом з тим, 26.07.2017 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №, згідно з яким до позивача на підставі ч. 10, п. 2 ч. 11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату єдиного соціального внеску за листопад 2015 року у розмірі 23116,03 грн. та за січень 2016 року у розмірі 2412,38 грн. застосовано штраф (20%) у розмірі 5 105,68 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2464-VI).

Згідно з ч.8 ст.25 Закону №2464-VI, у разі ліквідації юридичної особи - платника єдиного внеску або втрати платником з інших причин статусу платника єдиного внеску сума недоїмки сплачується за рахунок коштів та іншого майна платника. У такому разі відповідальними за погашення недоїмки є: ліквідаційна комісія - щодо юридичної особи - платника єдиного внеску, що ліквідується.

При цьому, статтею 97 Податкового кодексу України, (далі - ПК України), врегульовано питання погашення грошових зобов`язань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків, не пов`язаної з банкрутством, та передбачено наступне.

У вказаній статті під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи або державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрація у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата їх статусу як платника податків відповідно до законодавства.

У разі якщо власник або уповноважений ним орган приймає рішення про ліквідацію платника податків, не пов`язану з банкрутством, майно зазначеного платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України (п. 97.2).

Підстави, порядок ліквідації юридичної особи та задоволення вимог кредиторів встановлено Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року №435-IV, (далі - ЦК України).

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.110 ЦК України, юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно з ч.1 ст.112 ЦК України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, УДСО при ГУМВС України в Донецькій області з 17.11.2015 року перебуває в стані припинення, відомості про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог- 19.01.2016 року.

Отже, враховуючи те, що УДСО при ГУМВС України в Донецькій області перебуває у стані припинення у зв`язку з ліквідацією, при цьому строк для заявлення кредиторами вимог сплинув 19.01.2016 року, оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.07.2017 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується із посиланнями апелянта на безпідставність застосування до спірних правовідносин норм ст. 97 ПК України, оскільки позивач перебуває у стані припинення, а не ліквідації, та необхідність застосування статті 98 ПК України, якою врегульовано, зокрема, порядок погашення грошових зобов`язань або податкового боргу у разі реорганізації платника податків, оскільки Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Національної поліції України від 26.01.2016 року №51/64 "Про впорядкування діяльності органів поліції охорони", яким визначено перелік органів поліції охорони, що є правонаступниками Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, зокрема що Управління поліції охорони в Донецькій області є правонаступником Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в межах спірних правовідносин не здійснюється реорганізація позивача, натомість здійснюється його ліквідація, що встановлено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1399. Не змінює зазначеного і наказ Національної поліції України Міністерства внутрішніх справ України "Про впорядкування діяльності органів поліції охорони" від 26.01.2016 року №51/64.

А відтак, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню норма пп. 98.2.2 п. 98.2 ст. 98 ПК України, на яку посилається апелянт, та якою встановлено, що якщо реорганізація здійснюється шляхом об`єднання двох або більше платників податків в одного платника податків з ліквідацією платників податків, що об`єдналися, об`єднаний платник податків набуває усіх прав і обов`язків щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу всіх платників податків, що об`єдналися.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а відтак підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.