Справа № 824/597/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 червня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/597/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька будівельно-інвестиційна компанія» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька будівельно-інвестиційна компанія» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька будівельно-інвестиційна компанія» від 31 березня 2019 року №1 у день її подання на реєстрацію.

Відповідно пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, даною нормою визначено із якими саме вимогами особи мають право звертатись до суду.

Крім цього, як вбачається із змісту указаної норми, вимога зобов`язального характеру нерозривно пов`язана із вимогою про визнання бездіяльності чи дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Однак, всупереч наведеним процесуальним нормам, заявлена позивачем вимога про зобов`язання Головне управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 31 березня 2019 року №1, не узгоджується з тими вимогами, які можуть бути заявлені позивачами в адміністративному позові.

Пунктом 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично позивач не погоджується із рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних №1139197/38048777 від 11 квітня 2019 року.

Проте, позовна заява не містить вимоги про визнання указаного рішення протиправним та його скасування.

Крім цього, зі змісту позову видно, що позивач не погоджується із діями та рішенням Державної фіскальної служби України №26046/38048777/2 від 02 травня 2019 року, водночас питання про визнання таких судом протиправними та/чи скасування не ставить, що не узгоджується з мотивувальною частиною позову.

Відповідно до частини першої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім цього, нормативно-правовим актом, що регулює порядок засвідчення копій документів є Національний стандарт України Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55 (далі - ДСТУ 4163-2003).

Згідно пункту 5.27 ДСТУ 4163-2003 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче підпису.

Проте, всупереч вказаним нормам, позивач додав до позовної заяви не засвідчені належним чином копії письмових доказів як для суду, так і для відповідача, та не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів.

Разом із цим, варто зазначити, що додане позивачем до матеріалів позову рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1139197/38048777 від 11 квітня 2019 року є не повним (надано лише його першу сторінку).

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька будівельно-інвестиційна компанія» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом подання позовної заяви у відповідності до вимог, встановлених статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Лелюк О.П.