Справа № 120/4254/18-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 червня 2019 року

Київ

справа №120/4254/18-а

адміністративне провадження №К/9901/15117/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру) на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру, Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Томашпільська селищна об`єднана територіальна громада, про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду із позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ, виданий ГУ Держгеокадастру від 04 жовтня 2018 року за № 2-13135/15-18-сг у відмові у наданні дозволу;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок з метою передачі її у власність в розмірі 2,83 га в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 05 лютого 2019 року відмовив у задоволенні позову.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 25 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нову постанову про задоволення позову.

ГУ Держгеокадастру не погодилося із рішенням суду першої інстанції і 24 травня 2019 року подало касаційну скаргу про його скасування.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., касаційна скарга передана судді-доповідачу.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав для задоволення заявлених у ній вимог, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про таке.

Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За статтею 12 КАС спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 257 КАС за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження рішень нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ці ж категорії справ зазначено і в частині четвертій статті 12 КАС, згідно з якою такі справи розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Як видно з оскаржених судових рішень, спір у цій справі виник щодо правомірності наказу ГУ Держгеокадастру про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок з метою передачі їх у власність для ведення фермерського господарства.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, дана справа є справою незначної складності та не є тим спором який не може бути розглянутий за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частини четвертої статті 12 КАС, частин третьої та четвертої статті 257 КАС, зокрема, значення справи для сторін, її категорію та складність, обсяг і характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес, для швидкого вирішення справи дійшов обґрунтованого висновку про її незначну складність та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС у касаційній скарзі відсутні.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі № 120/4254/18-а, як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09 жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Томашпільська селищна об`єднана територіальна громада, про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Судді: А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко