Справа № 560/1241/19
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1241/19
РІШЕННЯ

іменем України

24 травня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Василевської К.В. представників позивача ОСОБА_8, ОСОБА_1 представника відповідача Лічман Л.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 11.04.2019 року.

Позивач підставою позову зазначає порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 14.03.2019 року службовими особами відповідача проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, закладу торгівлі за адресою АДРЕСА_1 , кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1".

За результатами проведення перевірки складено акт №00101/22-01-40-01/ від 14.03.2019 року, відповідно до якого встановлено факт реалізації одного бокалу пива "Хмельницьке" 0,33 літра, 4,8% спирту, вартістю 12 грн. та факт нероздрукування розрахункового документу.

На підставі висновків акту перевірки, відповідач 11.04.2019 року прийняв податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № , яким за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано фінансові санкції в розмірі - 1,00 грн.;

- № , яким за порушення частини 14 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових виробів" застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 17 000,00 грн.

Позивач стверджує, що в акті перевірки невірно вказано час проведення перевірки, не вказано чи посадові особи, які здійснювали перевірку стали свідками реалізації іншим особам пива чи особисто здійснили контрольну закупку товарів (пива) та чи були при цьому свідки, не зазначено як здійснювалась ідентифікація напою (визначались вид, назва, об`єм, кількість спирту). Позивач також вказує, що зареєстрований, як фізична особа-підприємець та перебуває на спрощеній системі оподаткування, при цьому не здійснює торгівлю алкогольними напоями, а тому не зобов`язаний отримувати ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та встановлювати касовий апарат.

Вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою від 23.04.2019 року Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та надали суду пояснення за змістом даного адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, та надала суду пояснення згідно відзиву поданого на даний адміністративний позов.

В обгрунтування відзиву зазначила, що 14.03.2019 року посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області здійснено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 , підставою для проведення перевірки стало повідомлення фізичної особи ОСОБА_3 про реалізацію в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, алкогольних напоїв без відповідних документів та в період з 23:00 год. до 10:00 год. Посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області надано направлення на проведення фактичної перевірки, копію наказу на проведення перевірки та пред`явлено службові посвідчення посадовим особам кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", при цьому представники суб`єкта господарювання відмовились отримати копію наказу та розписатись у направленні на перевірку.

Перевіркою встановлено порушення, а саме: пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995 року - не роздруковано та не видано розрахунковий документу встановленого зразка (чек) та частини 14 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.12.1995 року - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами без наявності ліцензії.

Виявлені порушення зафіксовано в акті фактичної перевірки № акт №00101/22-01-40-01/ від 14.03.2019 року. На підставі висновків акту перевірки, відповідач 11.04.2019 року прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, оцінивши їх у взаємозв`язку та сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП № НОМЕР_1 , 27.11.2007 року зареєстрований, як фізична особа-підприємець, видами діяльності якого, з поміж інших, є обслуговування напоями (код КВЕД 56.30) та діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (код КВЕД 56.10). ФОП ОСОБА_2 здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_1 , кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області 14.03.2019 року, на підставі наказу заступника начальника ГУ ДФС у Хмельницькій області №565 від 11.03.2019 року "Про проведення фактичної перевірки", направлень на перевірку №874 та №875 від 11.03.2019 року, проведено фактичну перевірку у закладі торгівлі "ІНФОРМАЦІЯ_1" з питань дотримання вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.12.1995 року, Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» №957 від 30.10.2008 року, інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Підставою для проведення перевірки стало звернення громадянина ОСОБА_3 про реалізацію в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, алкогольних напоїв без відповідних документів та в період з 23:00 год. до 10:00 год., заявник також повідомив контролюючий орган про те, що в даному закладі працюють працівники, які офіційно не оформлені.

Перед початком перевірки посадові особи позивача ознайомлені зі змістом наказу на проведення фактичної перевірки №565 від 11.03.2019 року, направленнями на проведення фактичної перевірки та службовими посвідченнями посадових осіб, які здійснювали перевірку. Представники суб`єкта господарювання відмовились отримати копію наказу та розписатись у направленні на перевірку, про що 14.03.2019 року складено акт №0064/22-01-40-01/.

В ході проведення перевірки, за результатами здійснення контрольної розрахункової операції, встановлено факт реалізації одного бокалу пива «Хмельницьке», 0,33 літра, міцністю 4,8%, за ціною 12 грн., при цьому не видано розрахунковий документ встановленого зразка (чек), видано тільки рахунок офіціанта, який підтверджує придбання товарів, в тому числі товару в кількості 1 одиниця за ціною 12 грн., сума 12 грн., при цьому назва товару зазначена «Хм». ГУ ДФС у Хмельницькій області на адресу здійснення діяльності (АДРЕСА_1) ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами не видавалась.

Враховуючи виявлені порушення під час перевірки, посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області 14.03.2019 року складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами №00101/22-01-40-01/, відповідно до якого встановлено наступні порушення, а саме: статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.12.1995 року - реалізація алкогольних напоїв без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями; порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995 року - не видано фіскальний чек.

Кухар кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_4 , яка уповноважена проводити розрахунки, ознайомлена з актом перевірки, від підпису та отримання примірника акту відмовилась, про що посадовими особами відповідача 15.03.2019 року складено акт №0065/22-01-40-01/.

11.04.2019 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області на підставі акту перевірки позивача від 14.03.2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано фінансові санкції в розмірі - 1,00 грн. та податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення частини 14 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових виробів" застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 17 000,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Регулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпних переліків податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, встановлено Податковим кодексом України.

Функції контролюючих органів визначені статтею 19-1 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють контроль за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). (абзац перший підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 Податкового кодексу України, а саме: фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема і у разі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

Відповідно пункту 80.4 статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок здійснюється згідно із статтею 81 Податкового кодексу України.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

В ході судового розгляду справи, судом встановлено, що підставою для проведення перевірки стало звернення громадянина ОСОБА_3 про реалізацію в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, алкогольних напоїв без відповідних документів та в період з 23:00 год. до 10:00 год.

З метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, заступником начальника ГУ ДФС у Хмельницькій області 11.03.2019 року видано наказ №565 «Про проведення фактичної перевірки» у закладі торгівлі "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_1 . На підставі даного наказу 11.03.2019 року видано направлення на перевірку №874 та №875, якими уповноважено посадових осіб ГУ ДФС у Хмельницькій області на здійснення перевірки.

Перед початком перевірки, посадові особи відповідача, які проводили фактичну перевірку, при здійсненні контрольної закупки, поцікавились "Чи є у продажу пиво?" та отримавши позитивну відповідь, здійснили контрольну розрахункову операцію, тобто замовили обід та бокал пива "Хмельницьке". Обслуговування здійснювала ОСОБА_5 , яка в даному закладі офіційно не оформлена, а прийшла на допомогу своїй матері ОСОБА_4 , яка на деякий час відлучилась із закладу, при цьому був присутній ОСОБА_1 . Після повернення до кафе ОСОБА_4 , яка є особою відповідальною за здійснення розрахунків, вона здійснила розрахунок, однак розрахунковий документ - чек не видала.

Посадові особи відповідача пред`явили кухарю ОСОБА_4 та керуючому ОСОБА_1 . службові посвідчення, ознайомили зі змістом наказу на проведення фактичної перевірки №565 від 11.03.2019 року та направленнями на перевірку №874 та №875 від 11.03.2019 року. ОСОБА_4 від підпису відмовились, про що 14.03.2019 року складено акт №0064/22-01-40-01/.

Зазначене підтверджується та не заперечується показами свідків, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_4 у своїх поясненнях також не заперечувала такі обставини.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Відповідно до пункту 81.3 статті 81 Податкового кодексу України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено акт від №00101/22-01-40-01/ та ознайомлено посадову особу кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 , яка відмовилась його підписати.

В судовому засіданні ОСОБА_4 під час надання показів підтвердила, що її було ознайомлено з актом перевірки, після ознайомлення з яким вона відмовилась від підпису та отримання примірника такого акту.

15.03.2019 року посадовими особами відповідача, які проводили перевірку складено акт про відмову від підпису акту фактичної перевірки №0065/22-01-40-01/.

Пунктом 82.3 статті 82 Податкового кодексу України визначено, що тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу (фактичних перевірок), не повинна перевищувати 10 діб. В пункті 2 наказу №565 від 11.03.2019 року вказано, що перевірку провести з 12.03.2019 року тривалістю 10 діб. Перевірка проведена 14.03.2019 року, тобто з дотримання норм Податкового кодексу України. При цьому суд не бере до уваги зауваження позивача щодо часу проведення перевірки (початок перевірки о 15:30 год., закінчення перевірки 13:00 год.), оскільки в акті зазначено час та дату початку перевірки - 15 год. 30 хв. 14.03.2019 року та дату і час закінчення перевірки - 15.03.2019 року о 13 год. 00 хв. Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надаючи пояснення повідомили, що акт перевірки в повному об`ємі складений 15.03.2019 року, що відповідає строкам проведення перевірки та у зв`язку із відмовою ОСОБА_4 підписати зазначений акт перевірки, 15.03.2019 року ними складено акт №0065/22-01-40-01/ про відмову від підпису акту фактичної перевірки.

Дослідження змісту вищезначених правових норм Податкового кодексу України, а також обставин встановлених в судовому засіданні із пояснень представників сторін, матеріалів справи та показів свідків, дають суду право зробити висновок про те, що призначення та проведення фактичної перевірки повністю відповідає вимогам чинного законодавства, тобто посадові особи відповідача правомірно приступили до проведення фактичної перевірки та здійснили її.

Позивачем у позовній заяві та представниками позивача в судовому засіданні не наведено та не надано жодних доказів, які б свідчили про неправомірність призначення та проведення посадовими особами відповідача фактичної перевірки.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 109.1 статті 109 ПК України передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно із пунктом 109.2 статті 109 ПК України вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень пункту 113.1 статті 113 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Пунктом 113.3 статті 113 ПУ України встановлено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється.

Таким чином, контролюючі органи, до яких у спірних правовідносинах відноситься відповідач, у своїй діяльності при вирішенні питання про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій та відповідальності платника податків за порушення законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, керуються нормами Податкового кодексу України та іншими законами України.

При цьому, на відповідача покладено обов`язок щодо контролю за дотриманням суб`єктами господарювання іншого законодавства, зокрема, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.12.1995 року (далі - Закон України №481/95-ВР), що прямо передбачено статтею 16 цього Закону, відповідно до якої контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Зазначений Закон регулює правовідносини, що визначають основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до частини 14 статті 15 цього Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до частин 20, 22, 28 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

З огляду матеріалів справи, пояснень учасників судового процесу судом встановлено, що позивач із заявою до компетентного органу про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами не звертався та відповідно не отримував.

Таким чином, продаж особою, яка фактично проводить розрахункові операції у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» 0,33 літра пива «Хмельницьке», 4,8 % спирту, здійснено 14.03.2019 року за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і такі обставини не заперечуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім того факт продажу пива «Хмельницьке» підтверджено свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які у наданих поясненнях зазначили, що перед здійсненням контрольної розрахункової операції, вони звернулись до продавця кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » із запитанням «Чи є у продажу пиво?», на що отримали позитивну відповідь, тому замовили бокал пива «Хмельницьке».

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_4 про те, що посадовим особами, які здійснюють перевірку було продано квас, який вони навіть не куштували, оскільки долучена до матеріалів справи копія рахунку офіціанта, не містить інформації про те, що серед страв, які були замовлені є квас. При цьому посадові особи відповідача не заперечують, що вони не вживали наданий ним під час закупки напій, але сумнівів щодо того, що їм було продано саме пиво у них немає. Суд також зазначає, що посадова особа кафе ОСОБА_4 , після ознайомлення з актом перевірки, в якому зазначено про встановлення факту реалізації пива «Хмельницьке» не тільки відмовилась від підпису такого, але і не скористалась своїм правом на надання заперечень та зауважень до змісту акту перевірки. Такі обставини не заперечуються свідком ОСОБА_4

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що він, як фізична особа-підприємець не здійснює продаж алкогольних напоїв, а тому не зобов`язаний отримувати ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, так як факт продажу у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» алкогольного напою - пива «Хмельницьке» підтверджено актом перевірки від 14.03.2019 року, показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , фотокартками з місця проведення перевірки на яких є зображення апарату для розливу пива та пива отриманого посадовими особами відповідача, внаслідок здійснення контрольної розрахункової операції. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку про правомірність висновку акту перевірки, яким встановлено порушення.

Відповідно до пункту 228.9 статті 228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу 5 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Оскільки внаслідок проведеної фактичної перевірки встановлено порушення позивачем частини 14 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за відсутності ліцензії, суд вважає, що відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності, передбаченої абзацом 5 частини 2 статті 17 цього ж Закону та застосував штрафну санкцію в розмірі 17 000,00 грн.

Щодо позовної вимоги позивача визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.04.2019 року, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 17 статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно із частинами 1-5 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в редакції Закону від 13.07.2000 року № 1927-III, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових

документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що всі суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій. Тому суд не бере до уваги твердження позивача про те, що він, як фізична особа-підприємець, яка здійснює торгівлю безалкогольними напоями не зобов`язаний встановлювати реєстратор розрахункових операцій.

Отже особа, яка 14.03.2019 року фактично проводила розрахункові операції у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» була зобов`язана видати покупцю розрахунковий документ (касовий чек, товарний чек, розрахункову квитанцію). Судом встановлено, що під час здійснення реалізації товарів у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розрахунковий документ встановленого зразка не видано, видано тільки рахунок офіціанта, що підтверджується актом перевірки та показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Будь-яких доказів на спростування даного порушення позивач та його представники до суду не надали.

Згідно із статтею 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 1 грн.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем спростовано, а позивачем не підтверджено правомірність заявлених позовних вимог, тому суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № від 11.04.2019 року прийняті відповідачем обгрунтовано, з дотриманням вимог чинного законодавства та з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття таких рішень.

За таких обставин, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Зі змісту приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 11.04.2019 року, № від 11.04.2019 року, - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 травня 2019 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя В.К. Блонський