Справа № 120/1293/19-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

31 травня 2019 р. Справа № 120/1293/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук Максим Петрович,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області про :

- визнання дій щодо проведення перерахунку з 01.07.2018 року та виплати пенсії протиправними;

- зобов`язання проведення перерахунку пенсії з 01.07.2018 року без обмеження у розрахунках максимальним розміром пенсії, а також зобов`язати відповідача здійснити виплату невиплачених сум;

- відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн.;

- встановлення звіту про виконання судового рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка в подальшому перерахована на виконання постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Однак, відповідач здійснює виплату пенсії позивача із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії, що є протиправним.

Представником відповідача на адресу суду подано відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців на умовах, порядку, та розмірах передбачених Постановою КМ України № 103 від 21.02.2018 року.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управління ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію як інвалід війни 1 групи відповідно до Закону України від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання Постанови КМ України № 103 Вінницьким обласним військовим комісаріатом видано довідку ХЛ 64227 від 06.03.2018 року № 01.01.2018 року на підставі якої ГУ ПФУ у Вінницькій області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року.

Не погоджуючись з діями управління пенсійного фонду позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду. Рішенням від 03.08.2018 року у справі № 802/2034/18-а позов задоволено та визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням обмежень максимальним розміром пенсії 13730 грн.; зобо в`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року без урахування обмежень максимального розміру пенсії 13730 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ГУ ПФУ у Вінницькій області подано апеляційну скаргу до Сьомого апеляційного адміністративного суду, яка постановою від 05.02.2019 року відхилена, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01.07.2018 року змінено прожитковий мінімум для працездатних осіб та встановлено його в сумі 1435 грн.

У зв`язку з чим, відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018 року та застосовано обмеження максимального розміру пенсії в сумі 14350 грн.

Не погоджуючись із застосуванням обмежень у нарахуванні та виплаті розміру пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

В свою чергу, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб від 21.02.2018 року № 103 постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Як встановлено, згідно розрахунку пенсії по інвалідності для ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, управлінням пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.07.2018 року. При цьому, пенсію перераховано з урахуванням обмеження її максимального розміру - 14350 грн., за відповідний період.

Оцінюючи позицію позивача щодо неправомірності дій, які виразились в обмеженні максимального розміру пенсії, суд вказує на наступне.

Законом України від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набув чинності 01.01.2016 року), ч. 5 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" доповнено реченням: Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно з п. 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом України від 06.12.2016 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (який набув чинності 01.01.2017 року), у ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року.

Рішенням Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, а саме: ч.7 ст. 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10730 гривень; положення ч.7 ст. 43, першого речення ч. 1 ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому у вказаному рішенні Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Відповідно до положень ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб зі змінами, щодо встановлення максимального розміру пенсії не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та щодо встановлення максимального розміру пенсії тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, не більше 10740 гривень, - втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016 року.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17.

Отже, станом на момент перерахунку пенсії позивача положення ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", щодо встановлення максимального розміру пенсії втратили чинність, а тому пенсія ОСОБА_1 , повинна виплачуватись без обмеження максимальним розміром пенсії.

Відтак, дії відповідача щодо врахування при перерахунку пенсії максимального розміру пенсії.

Що стосується заявленої вимоги позивача, щодо відшкодування моральної шкоди заданої неправомірними діям управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходив, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як стверджує позивач у позовній заяві, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області заподіяно позивачу моральну шкоду, оскільки через постійне нервування погіршився стан його здоров`я, у зв`язку з чим не одноразово перебував на стаціонарному лікуванні (хоча доказів підтвердження позивачем не надано). Розмір моральної шкоди позивач обґрунтовує погіршенням стану здоров`я та частотою нервових зривів, а тому, враховуючи вимоги розумності, оцінює його (розмір) в сумі 50000 грн. Цей розмір позивач вважає достатнім для відновлення фізичного та психологічного стану.

Відповідальність держави за зобов`язаннями визначено у Главі 11 ЦК України та ст. ст. 1173-1175 ЦК України, якими встановлено правило про відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі, незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу державної влади посадових чи службових осіб цих органів та шкоди, завданої у результаті прийняття органом державної влади нормативно-правового акта.

Встановивши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення моральної шкоди відсутні, оскільки позивачем не доведено у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України факту заподіяння шкоди законами, виходячи з визначень шкоди заст. 22 ЦК України та вини відповідача у її заподіянні, оскільки відповідно до ст. ст.170, 176 ЦК України, якими передбачено, що держава здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, а тому в деліктних правовідносинах зобов`язання держави - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, на яке постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", є тільки виконавцем і тому вимоги для стягнення шкоди з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Поряд із цим, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до положень КАС України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області (21100, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.07.2018 року з урахуванням обмежень максимальним розміром пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018 року без урахування обмежень максимального розміру пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Альчук Максим Петрович