Справа № 420/1406/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1406/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Кушкань Т.В.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Аветюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.12.2018 року, вимог про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2018 року, рішень про застосування штрафних санкцій від 14.12.2018 року, -

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС в Одеській області, в якій просила: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.12.2018 року № , № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2018 року № Ф-, № Ф-.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

З 26 жовтня 2018 року по 02 листопада 2018 року співробітниками ГУ ДФС в Одеській області на підставі Наказу ГУ ДФС в Одеській області від 13 вересня 2018 року за № 6930, плану графіку на IV квартал 2018 року та направлень від 26 вересня 2018 року № 8601/13-05, № 8602/13-05 проведено документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року. За наслідками вказаної перевірки складено акт від 16 листопада 2018 року за № 2500/15-32-13-05/. Не погоджуючись із висновками акту перевірки, позивачем подано заперечення на акт, однак вони залишені без задоволення. На підставі акту перевірки від 16 листопада 2018 року за № 2500/15-32-13-05/ та висновку за результатами розгляду заперечень № 375 від 11.12.2018 року прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 14 грудня 2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за податковими зобов`язаннями на суму 945,86 грн., а за штрафними санкціями у розмірі 236,47 грн., на загальну суму - 1182,33 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за податковими зобов`язаннями на суму 20960,95 грн., за штрафними санкціями у розмірі 5240,24 грн., на загальну суму - 26201,19 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № , яким застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 114622,60 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № застосовані штрафні фінансові санкції за платежем акцизний податок у розмірі 340 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № , яким застосовано штрафні фінансові санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб підприємницької діяльності у розмірі 510 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № , яким застосовані штрафні санкції за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних на загальну суму у розмірі 55280,50 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № , яким застосовані штрафні санкції за порушення сплати грошового зобов`язання з податку військовий збір у розмірі 2808,70 та штрафних санкцій розмірі 280,87 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № застосовані штрафні санкції за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 1530 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, за податковим зобов`язання у розмірі - 366,46 грн., за штрафними санкціями - 166,29 грн., сума пені - 129,73 грн., разом у розмірі - 662,48 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок за податковим зобов`язанням у розмірі 2527 грн., за штрафними санкціями - 631,75 грн., на загальну суму - 3158,75 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок за податковими зобов`язаннями у розмірі 42 грн., за штрафними санкціями 10,50 грн., на загальну суму - 52,50 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № , яким застосовано штрафні санкції за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 44000 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14 грудня 2018 року за № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, яким збільшено податкове зобов`язання - 110561 грн., за штрафними санкціями - 27640,25 грн., на загальну суму - 138201,25 грн.; вимога про сплату боргу від 14 грудня 2018 року за № Ф- щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску становить - 17892,89 грн.; вимога про сплату боргу від 14 грудня 2018 року за № Ф- становить 336 грн.; рішення № від 14 грудня 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом єдиного внеску у розмірі 168 грн.; рішення № від 14 грудня 2018 року, яким застосуванні штрафні санкцій за донарахування відповідним органом єдиного внеску у розмірі 3578,58 грн. Позивач із висновками акту перевірки та прийнятих на його підставі рішеннях не погоджується та вважає їх безпідставними, неправомірними, незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству України через їх необґрунтованість та недоведеність.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.12.2018 року, вимог про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2018 року, рішень про застосування штрафних санкцій від 14.12.2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що в порушення пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України та «Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність», затверджений Наказом ДПА України від 16.09.2013 № 481, зареєстрований в Мінюсті України 04.10.2013 за № 1686/24218, підприємець не належно проводив облік доходів в Книзі, що призвело до заниження даних отриманого доходу, які перенесені до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016, 2017 рік. При аналізі обсягів реалізації підакцизних товарів за даними Z-звітів з обсягами реалізації підакцизних товарів, відображених платником в податкових деклараціях акцизного податку, встановлена розбіжність, а саме: в податкових деклараціях акцизного податку обсяги більше, ніж обсяги в Z- звітах на суму 22924,32 грн. (без ПДВ та акцизного податку), у т. ч. 2016 - 18317,65 грн. (без ПДВ), 2017 - 4606,67 грн. (без ПДВ та АП). Відповідно книги обліку доходів та витрат дані суми не відображені, не включені до складу валового доходу та у свою чергу не перенесені до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016, 2017 рік. У зв`язку з вищевикладеним, виникло заниження загального доходу на суму - 22924,32 грн., у т. ч. 2016 - 18317,65 грн., 2017 - 4606,67 грн. ФОП ОСОБА_2 в порушення Порядку № 859 в декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік № від 23.01.2018 занижені дані колонки 6 рядку 10.7 розділу II та рядку 18, 22.1 розділу IV декларації «Податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб» у зв`язку з некоректним заповненням додатку Ф2 , що призвело до заниження суми, яка підлягає сплаті за результатами річного декларування за відповідний період. В додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи безпідставно зменшена сума податку на доходи фізичних осіб (рядок 1.1 - 24071,32) на суму самостійно нарахованого ПДФО за результатами останнього базового звітного періоду (р.1.2 - 16834,37). Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 в порушення вимог п.177.1, п.177.2, п.177.3, п.177.4, п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України занижено податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету за період 01.01.2016 - 31.12.2017 на суму 20960,95 грн., у т.ч. 2016 - 3297,18 грн., 2017 - 17663,77 грн. Перевіркою повноти перерахування та дотримання встановлених строків сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб встановлено: в порушення вимог пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.18.1 ст.18, пп.168.1.1 п.168.1, п.168.4 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами під час нарахування та виплати доходів громадянам у вигляді заробітної плати, не перерахований до відповідного бюджету у розмірі 366,46 грн. На підставі пп.129.1.1, пп.129.1.3, п.129.1 п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України за порушення термінів перерахування податку на доходів з фізичних осіб нарахована пеня у розмірі - 129,73 грн. Відповідно до наданої ФОП ОСОБА_2 відомості про нарахування заробітної плати за вересень 2016 року здійснювалась виплата заробітної плати гр. ОСОБА_5 у розмірі 1527,27 грн. Однак в наданому звіті до ДШ у Суворовському районі м. Одеса Додатку 4 «Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» з Таблицею 6 Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам» № від 11.10.2016 виплати заробітної плати та нарахування єдиного соціального внеску по гр. ОСОБА_5 відсутні. В порушення ч.2, п.1 ст.7 та п.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне старування» із змінами та доповненнями, заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, складає 17892,89 грн., у т.ч. за 2016 - 17892,89 грн. Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску на суму нарахованої заробітної плати, в порушення п.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7, п.5 ст.8 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», занижено єдиного внеску з суми нарахованої заробітної плати у вересні 2016 року на суму 336,00 грн. За період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. ФОП ОСОБА_2 задекларовано податкових зобов`язань по податку на додану вартість у сумі 618207 грн., за даними перевірки - 728768 грн., заниження суми податкових зобов`язань по податку на додану вартість складає 110561,0 грн. На формування показника податкових зобов`язань мали вплив обсяги оподаткованих операцій та обсяги операцій, які звільнені від оподаткування. В порушення п. г) пп.197.1.7 п.197.1 ст.197, п.199.1 ст.199 розділу V Податкового Кодексу України заниження суми податкових зобов`язань складає 110561 грн., у т.ч. за 2016 - 51927, за 2017 -58634 грн. В порушення п.199.1 ст.199, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України встановлено не реєстрацію податкових накладних на загальну суму 110561 грн., у т. за грудень 2016 - 51927 грн., за грудень 2017 - 58634 грн. В порушення пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5 п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п.163.1 ст.163, пп.164.2.5 п.164.2 ст.164, пп. а) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України платником не у повному обсязі утримано військового збору з виплат гр. ОСОБА_6 у вересні 2016, жовтні 2016 на загальну суму у розмірі 30,54 грн. В порушення пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5 п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п.163.1 ст.163, пп.164.2.2 п.164.2 ст.164, ст.176, пп.177.2 ст.177 Податкового кодексу України донараховано військового збору на загальну суму у розмірі 945,86 грн. Перевіркою строків сплати (перерахування) до бюджету військового збору встановлено: несвоєчасна сплата самостійно визначеного податкового зобов`язання військового збору по податковій декларації № від 06.02.2017 по строку 19.02.2017 року, фактично сума збору сплачена 01.03.2017 року. В порушення п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України порушені строки сплати військового збору по строку 19.02.2017 з затримкою на 12 календарних днів. В порушення п.223.1 ст.223, пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_2 не поданні податкові декларації акцизного податку за листопад 2017 року, за грудень 2017 року. В порушення вимог п.1 розділу І, п.7 розділу V «Про затвердження форми декларації акцизного податку», Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 14, зареєстрованого в Мінюсті України від 30 січня 2015 р. за № 105/26550, платником некоректно заповнювались декларації акцизного податку, в результаті чого нарахування акцизного податку, які визначались в декларації, не імпортовані в нарахування до особового рахунку за кодом бюджетної класифікації 140400. В порушення пп.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України занижено суму акцизного податку у розмірі - 2569,0 грн., у т.ч. 2016 - 2346,0 грн., 2017 - 223,0 грн. Перевіркою дотримання строків сплати акцизного податку встановлено: несвоєчасна сплата податкового зобов`язання з акцизного податку по податковій декларації акцизного податку № від 08.09.2016 по строку сплати 30.09.2016 року. Фактично сума сплачена 05.10.2016 року. В порушення п.57.1 ст.57, пп.222.1.4 п.222.1 ст.222 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачена сума акцизного податку по податковій декларації акцизного податку № від 08.09.2016 по строку сплати 30.09.2016 року з затримкою 5 днів. В порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ФОП ОСОБА_2 у період з 17.09.2016 по 15.02.2017 року здійснювала реалізацію алкогольних напоїв, у тому числі сидру та перрі (без додання спирту) та тютюнових виробів без відповідних ліцензій. Перевіркою встановлено, що в порушення вимог п.2.6 ст.2, враховуючи вимоги п.1.2 ст.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320, із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_2 несвоєчасно оприбуткувала готівкові кошти в книзі обліку доходів та витрат, як виручку від продажу товарів у сумі - 22924,32 грн. В порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями, не проведено розрахункові операції на суму 27861,55 грн. через зареєстровані реєстратори розрахункових операцій. Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 порушено пп.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України - не забезпечення зберігання документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, а саме: до перевірки не надані Z-звіти по розрахункових операцій за період 01.01.2016 - 31.01.2016 по РРО № , № , № . В наданих книгах обліку розрахункових операцій ФОП ОСОБА_2 не забезпечено належне збереження фіскальних чеків - чеки наклеєні таким чином, що інформація з чеку пошкоджена, не читаємо.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі направлень від 26.09.2018 року № 8601/13-05 та № 8602/13-05, відповідно до плану графіку на IV квартал 2018 року, наказів від 13.09.2018 року № 6930 та від 02.11.2018 року № 8466, в період з 26.10.2018 року по 09.11.2018 року співробітники Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

За результатами цієї перевірки 16.11.2018 року Головне управління ДФС в Одеській області склало акт № 2500/15-32-13-05/, в якому встановлені наступні порушення з боку позивача:

- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України та «Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність», затверджений Наказом ДПА України від 16.09.2013 року за № 481, зареєстрований в Мінюсті України 04.10.2013 за № 1686/24218, підприємець не належно проводив облік доходів в Книзі, що призвело до заниження даних отриманого доходу, які перенесені до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016, 2017 роки;

- п.177.1, п.177.2, п.177.3, п.177.4, п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України занижено податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету за період 01.01.2016-31.12.2017 роки на суму 20960,95 у т.ч. 2016 - 3297,18, 2017 - 17663,77 грн.;

- ч.2, п.1 ст.7 та п.8 ст.9 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, складає 17892,89 грн., у т.ч. за 2016 - 17892,89 грн.;

- пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.18.1 ст.18, п.168.1, п.168.4 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами під час нарахування та виплати доходів громадянам у вигляді заробітної плати, не перерахований до відповідного бюджету у розмірі 366,46 грн.;

- пп.129.1.1, пп.129.1.3 п.129.1 п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України за порушення термінів перерахування податку на доходів з фізичних осіб нарахована пеня у розмірі 129,73 грн.;

- п.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7, п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» занижено єдиного внеску з суми нарахованої заробітної плати у вересні 2016 року на суму 336,00 грн.;

- п. г) пп.197.1.7 п.197.1 ст.197, п.199.1 ст.199, п.200.1 ст.200, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету складає 110561 грн., у т.ч. за 2016 - 51927 грн., за 2017 - 58634 грн.;

- п.199.1 ст.199, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України не реєстрація податкових накладних в ЄДРПН на загальну суму 110561 грн., у т.ч. за грудень 2016 - 51927 грн., за грудень 2017 - 58634 грн.;

- пп.16.1.6 п.16.1 ст.16, п.46.1 ст.46, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України не подання Звіту про використання пільг за рік 2015, 1 квартал 2016, 1 півріччя 2016, три квартали 2016, рік 2016, 1 квартал 2017, 1 півріччя 2017, три квартали 2017, рік 2017;

- пп.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України занижено суму акцизного податку у розмірі - 2569,0 грн., у т.ч. 2016 - 2346,0 грн., 2017 - 223,0 грн.;

- п.223.1 ст.223, пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України не подання податкової декларації акцизного податку за листопад 2017 року по строку 20.12.2017, за грудень 2017 року по строку 20.01.2018 року;

- п.57.1 ст.57, пп.222.1.4 п.222.1 ст.222 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачено сума акцизного податку по податковій декларації акцизного податку № від 08.09.2016 року по строку сплати 30.09.2016 року з затримкою 5 днів;

- п.2.6 ст.2, враховуючи вимоги п.1.2, ст.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320, не оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку доходів та витрат, як виручки від продажу товарів у сумі 22924,32 грн.;

- п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не проведено розрахункові операції на суму 27861,55 грн. через зареєстровані реєстратори розрахункових операцій;

- пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5 п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п.163.1 ст.163, пп.164.2.2 п.164.2 ст.164, ст.176, пп.177.2 ст.177 Податкового кодексу України донараховано військового збору на загальну суму у розмірі 945,86 грн.;

- п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України порушені строки сплати військового збору по строку 19.02.2017 з затримкою на 12 календарних днів;

- ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в період з 17.09.2016 по 15.02.2017 здійснення реалізації алкогольних напоїв, у тому числі сидру та перрі (без додання спирту) та реалізації тютюнових виробів без наявної ліцензії;

- ст.11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» реалізація тютюнових виробів за ціною, яка перевищую максимальну роздрібну ціну;

- пп.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України не забезпечення зберігання документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства в належному вигляді.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки від 16.11.2018 року № 2500/15-32-13-05/ Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подало заперечення до Головного управління ДФС в Одеській області.

Головне управління ДФС в Одеській області листом від 11.12.2018 року повідомило, що висновки акту перевірки залишаються без змін.

За наслідками перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на підставі акту перевірки від 16.11.2018 року № 2500/15-32-13-05/ відповідно до зазначених порушень Головне управління ДФС в Одеській області прийняло наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5 п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п.163.1 ст.163, пп.164.2.2 п.164.2 ст.164, ст.176, пп.177.2 ст.177 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 1182,33 грн., у т. ч. за податковими зобов`язаннями 945,86 грн. та за штрафними санкціями 236,47 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення п.177.1, п.177.2, п.177.3, п.177.4, п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 26201,19 грн., у т. ч. за податковими зобов`язаннями 20960,95 грн. та за штрафними санкціями 5240,24 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п.2.6 ст.2, враховуючи вимоги п.1.2, ст.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320, застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 114622,60 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення п.223.1 ст.223, пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем акцизний податок у розмірі 340,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення пп.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем податок на доходи фізичних осіб підприємницької діяльності у розмірі 510 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст.201 Податкового кодексу України, та згідно ст.120-1 Податкового кодексу України застосовані штрафні санкції у розмірі 55280,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з військового збору застосовані штрафні санкції у розмірі 280,87 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення пп.16.1.6 п.16.1 ст.16, п.46.1 ст.46, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 1530,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.18.1 ст.18, п.168.1, п.168.4 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 662,48 грн., у т. ч. за податковим зобов`язанням 366,46 грн., за штрафними санкціями 166,29 грн. та пені 129,73 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення пп.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок у розмірі 3158,75 грн., у т. ч. за податковим зобов`язаннями 2527,00 грн. та за штрафними санкціями 631,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення пп.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок у розмір 52,50 грн., у т. ч. за податковими зобов`язаннями 42,00 грн. та за штрафними санкціями 10,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штрафні санкції за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 44000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , яким за порушення п. г) пп.197.1.7 п.197.1 ст.197, п.199.1 ст.199, п.200.1 ст.200, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 138201,25 грн., у т. ч. за податковими зобов`язаннями 110561,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 27640,25 грн.;

- рішення від 14.12.2018 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким за порушення пп.1 п.2 ст.6, пп.2 п.1 ст.7, ст.8, п.2, п.3, абз.3 п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції у розмірі 168,00 грн.;

- рішення від 14.12.2018 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким за порушення пп.1 п.2 ст.6, пп.2 п.1 ст.7, ст.8, п.2, п.3, абз.3 п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції у розмірі 3578,58 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2018 року № Ф- щодо необхідності сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 17892,89 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2018 року № Ф- щодо необхідності сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 336,00 грн.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.п.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 ст.36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрована Виконавчим комітетом Одеської міської ради 05.02.2004 року та отримала свідоцтво про державну реєстрацію, номер запису про державну реєстрацію № 0037480. Основним видом діяльності є постачання інших готових страв (їдальні), постачання готових страв для подій, роздрібної торгівлі алкогольних та тютюнових виробів (КВЕД 56.29).

У перевіряємий період ФОП ОСОБА_2 перебувала на загальній системі оподаткування, здійснювала розрахункові операції в готівковій формі та мала зареєстровані реєстратори розрахункових операцій.

Згідно з п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно з дотриманням вимог цього Закону обирає форми його організації: введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером; користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи; ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або підприємством, суб`єктом підприємницької діяльності, самозайнятою особою, що провадять діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності; самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства. Ця форма організації бухгалтерського обліку не може застосовуватися на підприємствах, звітність яких повинна оприлюднюватися, та в бюджетних установах. Підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства: обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку; може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов`язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства; визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов`язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством).

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що вказаним Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надається право власнику (директору, фізичній особі-підприємцю) визначати облікову політику, порядок та привила ведення документообігу.

Контролюючим органом було проведено перевірку правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та встановлено заниження суми одержаного доходу за 2016-2017 роки на загальну суму 22924,32 грн. (18317,65 - 2016 рік, 4606,67 - 2017 рік), виходячи із порівняльного аналізу Z-звітів РРО та даних з декларацій по акцизному податку.

Відповідно до положень п.п.177.1-177.3 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. Для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість (який за своєю суттю є непрямим), що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Тобто, про обов`язок платника податків формувати свої доходи за звітний період з урахуванням акцизного податку в ст.177 Податкового кодексу України не зазначено.

Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, який також не містить акцизного податку, який включений до вартості товару та сплачений під час придбання.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування не повинна включати до витрат суму сплаченого акцизного податку, включеного до вартості товару, який нею придбавається з метою подальшої реалізації.

Згідно з п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов`язані вести книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форму та Порядок ведення книги доходів і витрат затверджено Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджений Наказом ДПА України від 16.09.2013 року № 481 та зареєстрований в Мінюсті України 04.10.2013 за № 1686/24218№ 481, яким передбачено зазначення суми отриманих доходів без податку на додану вартість.

В той же час Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджений Наказом ДПА України від 16.09.2013 року № 481 та зареєстрований в Мінюсті України 04.10.2013 за № 1686/24218, не передбачено виключення суми акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів із сум отриманого доходу.

Відповідно до п.177.3 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи, зареєстровані, як платник податку на додану вартість, не включають до доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбання або проданих товарів (робіт, послуг).

Згідно з пп.177.3.1 п.177.3 ст.177 Податкового кодексу України не включаються до доходу фізичної особи-підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Суд встановив, що ФОП ОСОБА_2 надавала пояснення з приводу зазначених розбіжностей, що виникли в зв`язку із помилкою програмування та кодировки підакцизних товарів в РРО, що підтверджується службовими записками та Наказом ФОП ОСОБА_2 про використання для заповнення декларацій по акцизному податку інформації, що отримана при аналізі кожного окремого чека РРО для внесення точних даних до податкової звітності.

За таких обставин, висновки відповідача про заниження позивачем загального прибутку є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Відповідно до пп.177.5.3 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

З матеріалів справи вбачається, що при визначенні заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 20960,95 грн. використовувалися дані таблиці на сторінки 17 із розділу 2.1.4 Акта перевірки, які містять помилкову інформацію, а саме, у колонці 8 «Оподатковуваний дохід» (дані перевірки) таблиці розділу 2.1.4 вказані суми із врахувань висновків, зроблених перевіряючими у розділі 2.1.2.1, що самі по собі є невірними із огляду формування самостійним шляхом даних при аналізі чеків РРО та внесення даних до декларацій по акцизному податку, що призвело до помилкової цифри у колонці 9 «сума податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб» (суми в колонці 9 отримані шляхом помноження суми з колонки 8 на 18 % - ставку податку на прибуток).

Крім того, в колонці « 5» «Сума податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб» за 2016 рік зазначена сума 7236,75 грн., яка відповідає не нарахованому зобов`язанню податку за рік, а залишку суми для перерахування до бюджету на кінець року та яка сплачена відповідно до діючого законодавства у встановлені строки, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

За таких обставин, висновок відповідача про заниження позивачем податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 20960,95 грн. (3297,18 - 2016 рік, 17633,77 - 2017 рік) є необґрунтованим та безпідставним.

Згідно з пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, ст.18 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_2 є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, який незалежно від способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу та відповідно до п.168.4 ст.168, п.176.2, п.177.7 ст.177 Податкового кодексу України своєчасно та повністю перераховувати податок до відповідного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Додатку 4 «Звіту про суми зараховуваної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми зараховуваного єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» з Таблицею 6 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового зобов`язання) застрахованим особам» № від 11.10.2016 року та № від 15.11.2016 року виплачена заробітна плата робітнику ОСОБА_6 : вересень 2016 року - 1659,45 грн.; жовтень 2016 року - 1659,45 грн.

Відповідно до наданих до перевірки відомостей ФОП ОСОБА_2 щодо виплати заробітної плати, сума виплат складає: вересень 2016 року - 1283,04 грн.; жовтень 2016 року - 0,00 грн.

Під час розгляду справи суд встановив, що ФОП ОСОБА_2 помилково у вересні та жовтні 2016 року була нарахована заробітна плата ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_6 звільнена з посади кухаря Наказом № 55-к з 01.09.2016 року, а також зазначена інформація помилково відображена у податковій звітності (1659,45 - вересень 2016 року та 1659,45 - жовтень 2016 року), однак виправлення були здійсненні ФОП ОСОБА_2 у листопаді 2016 року та відображені у податковій звітності за листопад 2016 року.

ФОП ОСОБА_2 під час проведення перевірки надавала підтверджуючі документи перевіряючим, однак вони не були прийняті до уваги, що призвело до прийняття невірного висновку щодо не донарахування до бюджету суми 366,46 грн.

Розділом V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року за № 435, передбачений порядок виправлення помилок у Звіті.

За таких обставин, страхувальником ФОП ОСОБА_2 були повністю здійснені заходи щодо виправлення помилок шляхом встановленим законодавством України.

Згідно з ч.ч.10-11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: 1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум; 3) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску; 5) за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 6) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум. 7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою. Ті самі дії, вчинені платником єдиного внеску, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом.

Також, перевіркою встановлено порушення щодо заниження нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування на особу, що працює за трудовим договором у сумі 336,00 грн.

Зазначена сума нарахована за даними із відомостей по заробітній платі ФОП ОСОБА_2 , в яких внесене прізвище ОСОБА_5 із заробітною платою у розмірі 1527,27 грн., яка була прийнята на роботу у вересні 2016 року згідно Наказу № 51-к від 02.09.2016 року.

Суд встановив, що вказана сума у звіті по ЄСВ за вересень 2016 року не була внесена ФОП ОСОБА_2 , однак у грудні 2016 року самостійно зроблені виправлення та відображені у звіті по ЄСВ за грудень 2016 року.

Крім того, перевіркою встановлено заниження суми ЄСВ, нарахованого з чистого оподаткованого прибутку за 2016 рік у розмірі 17892,89 грн.

При розрахунку зазначеної суми було взято за базу оподаткування суму чистого оподатковуваного доходу за даними перевірки, на який нараховується єдиний внесок, а також суму доходу, на який нараховується єдиний внесок, за даними платника.

Разом з цим, як вже було встановлено судом вище про необґрунтованість висновків відповідача про заниження позивачем загального прибутку, тому сума чистого оподатковуваного прибутку, на який нараховується ЄСВ складає 187245,28 грн., як зазначено у звітах ФОП Непотенко та які подані до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси.

Відповідно до пп.2 п.5 Розділу IV Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного податку на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.

Згідно з ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

За таких обставин, висновок відповідача про заниження позивачем нарахованого ЄСВ у розмірі 17892,89 грн. є необґрунтованим та безпідставним.

Також, перевіркою донараховано воєнний збір та застосовану штрафну санкцію.

Суд встановив, що при визначенні суми воєнного збору було взято за базу оподаткування дані з колонки 8 «Оподаткований дохід» (таблиця на стр.17 акту) 2016 рік - 205562,93 грн. та 2017 рік - 138836,22 грн.

Разом з цим, як вже було встановлено судом вище про необґрунтованість висновків відповідача про заниження позивачем загального прибутку на 18317,65 грн. у 2016 році та на 4606,67 грн. у 2017 році, тому база оподаткування для нарахування воєнного збору повинна братися за даними, які відображені у податковій звітності ФОП ОСОБА_2 , тобто 18724,28 грн. та 133729,55 грн. у 2016 та 2017 році відповідно.

Згідно з п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За таких обставин, висновок відповідача про заниження позивачем воєнного збору у розмірі 945,86 грн. є необґрунтованим та безпідставним.

Під час розгляду справи суд встановив, що ФОП ОСОБА_2 здійснювала оподатковувані операції та операції, які звільнені від оподаткування. Для здійснення господарської діяльності підприємець закуповувала товари/послуги, які використовувалися тільки в оподатковуваних операціях, так і які використовувалися в оподатковуваних та в неоподаткованих операціях.

Відповідно до п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до пп.197.1.7 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання послуг з: а) утримання дітей у дошкільних навчально-виховних закладах, школах-інтернатах; б) утримання осіб у будинках-інтернатах для громадян похилого віку та інвалідів, дитячих будинках-інтернатах, пансіонатах для ветеранів війни і праці, геріатричних пансіонатах, реабілітаційних установах, територіальних центрах соціального обслуговування (надання соціальних послуг); в) харчування та облаштування на нічліг та надання інших соціальних послуг бездомним особам у центрах обліку, закладах соціального захисту для бездомних осіб, а також особам, звільненим з місць позбавлення волі, у центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі; г) харчування дітей у дошкільних, загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах та громадян у закладах охорони здоров`я. Порядок надання таких послуг затверджується Кабінетом Міністрів України; ґ) харчування, забезпечення майном, комунально-побутовими та іншими послугами, що надаються особам, які утримуються в установах пенітенціарної системи, а саме: харчування, у тому числі приготування їжі; забезпечення одягом, білизною, взуттям та постільними речами; користування кімнатами тривалих побачень; послуги поштового та телефонно-телеграфного зв`язку; постачання продуктів харчування і предметів першої необхідності; ремонт взуття та одягу; додаткове медичне обслуговування; банно-пральні послуги; прокат кіно- та відеофільмів, культурно-освітні заходи; д) харчування, забезпечення майном, комунально-побутовими та іншими соціальними послугами за рахунок державних коштів, що надаються особам, які утримуються в реабілітаційних установах, територіальних центрах соціального обслуговування (надання соціальних послуг), установах, підприємствах, організаціях всеукраїнських громадських організацій інвалідів та їх спілок, які займаються реабілітацією, оздоровленням та фізкультурно-спортивною діяльністю, центрах обліку та закладах соціального захисту для бездомних осіб, центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, санаторіях для ветеранів та інвалідів, будинках-інтернатах для громадян похилого віку, інвалідів та дітей-інвалідів, психоневрологічних та спеціалізованих будинках-інтернатах, пансіонатах для ветеранів війни і праці, геріатричних пансіонатах.

Згідно з п.199.1 ст.199 Податкового кодексу України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд погоджується з позивачем, що якщо придбані товари/послуги/необоротні активи призначенні для використання починають використовувати в операціях, визначених в п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, тільки тоді виникає необхідність нараховувати «компенсуючи» податкові зобов`язання. Нарахування «компенсуючи» податкових зобов`язань необхідно на товари/послуги/необоротні активи «подвійного призначення», які одночасно використовуються як в оподатковуваних операціях та і в неоподатковуваних операціях. В такому випадку податкові зобов`язання будуть «частковими», для того щоб компенсувати не весь «вхідний податковий кредит», а тільки його частину, згідно частки використання товарів/послуг/необоротних активів у неоподатковуваних операціях.

Суд встановив, що ФОП ОСОБА_2 нараховувала «часткові» неоподатковувані операції відповідно до п.199.1 ст.199 Податкового кодексу України по тим товарам/послугам, які використовувалися у неоподатковуваних операціях частково. Такі «часткові компенсуючи» податкові зобов`язання нараховувалися виходячи із частки використовуваних товарів/послуг у неоподатковуваних операціях. Неоподатковувана частка розраховувалася щорічно на підставі попередніх даних у Додатку Д7 до декларації з січень/1 квартал (у колонці 7 стр.1 табл. Д7). Потім, зазначену частку використовували рік при ПД розподілу (нарахування «часткових» ПЗ). За підсумками року (у декларації за грудень) проводили річний перерахунок: перераховували неоподатковувану частку, виходячи із об`єму фактично здійснених за рік операцій та із врахування нової частки коректували нарахування на протязі року «часткову» ПЗ, що підтверджується Деклараціями по ПДВ за 2016-2017 роки та Таблицею на стор. 23 Акта перевірки.

Тобто, при перевірці відповідачем була застосована методика нарахування бази для розрахунку «компенсуючи» податкові зобов`язання без врахування вимог п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.

Як вбачається із таблиці на стор. 24 у колонці «Розрахунок ПЗ за результатами перевірки (п.2.4.2 акту частку в неоподатковуваних операціях)» - базою для розрахунку взята сума всього податкового кредиту зі стор. 17 декларації по ПДВ ФОП ОСОБА_2 (табл. на стор. 25 «Зведенні дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податкового кредиту» колонка «Усього податковий кредит» 2016 рік - 305924,00 грн., 2017 рік - 26656,00 грн.).

Однак, суд погоджується з позивачем, що відповідно до п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України в колонку повинна бути внесена сума: 2016 рік - 219395,00 грн., 2017 рік - 96723,00 грн., що відповідає податковому кредиту, отриманому ФОП ОСОБА_2 по товарам/послугам/необоротним активам «подвійного» призначення, підтверджених податковими накладними.

У 2016 році частка використання товарів/послуг/необоротних активів в оподаткованих та неоподаткованих операціях відповідно до поданих Декларацій по ПДВ та зареєстрованих ФОП ОСОБА_2 . податкових накладних зазначена у Таблиці «Загальна сума обсягів» складає 2207820,00 грн., «Оподатковані операції» - 909650,00 грн., «Неоподатковані операції» - 1298170,00 грн., «% в оподаткованих операціях» - 42,64 %, «% у неоподаткованих операціях» - 57,36 %, а не як вказує відповідач 2234027,00 грн., 935827,00 грн., 1298200,00 грн., 41,89 % та 58,11 % відповідно.

В даному випадку у колонці «Податкові зобов`язання», визначені за результатом перевірки відповідно до норм п.199.1 ст.199 Податкового кодексу України, таблиці на стор.24-25 повинні містити дані за 2016 рік - (219395*57,36) = 125845, за 2017 рік - (96723*35,55) = 34385, що повністю відповідає податковому зобов`язанню платника відповідно до п.199.1 ст. 199 Податкового кодексу України та не містить розбіжностей, які б вели до заниження сум податкових зобов`язань на 110561,00 грн.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Оскільки суд прийшов до висновку, що позивач не занижував суму податкового зобов`язання у перевіряючому періоді на 110561,00 грн., тому відсутні підстави для накладення штрафу за не реєстрацію податкових накладних в розмірі 55280,50 грн. (50 %) на дату виникнення цього податкового зобов`язання.

Відповідно до п.223.1 ст.223 Податкового кодексу України базовий податковий період для сплати акцизного податку відповідає календарному місяцю.

Згідно з п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Суд встанови, що ФОП ОСОБА_2 подавалися декларації № від 11.12.2017 року та № від 09.01.2018 року в електронному вигляді, що підтверджується квитанціями про прийняття.

Тобто, застосування штрафних санкції за неподання декларації акцизного податку є необґрунтованим та безпідставним.

В акті перевірки зазначено, що в порушення вимог п.1 розділу 1, п.7 розділу 5 «Про затвердження форми декларації акцизного податку» Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30 січня 2015 року за № 105/26550, в результаті чого нарахування акцизного податку, які визначались в декларації, не імпортовані в нарахування до особового рахунку за кодом бюджетної класифікації 140400.

Разом з цим, в таблиці на сторінці 30-31 акту перевірки відповідачем для порівняльного аналізу надано дані щодо нарахування акцизного податку по особовому рахунку 140400.

Однак, суд погоджується з позивачем, що імпорт даних з декларацій платників податків на відповідні бюджетні рахунки здійснюють працівники Державної фіскальної служби.

Тобто, платник податків не має можливості самостійно дізнатися, чи здійснений імпорт даних з декларацій на відповідні бюджетні рахунки.

Суд встановив, що позивачем отримано квитанції, які є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) в контролюючому органі електронного документа, а саме декларації акцизного податку, дані квитанції та декларації надавалися відповідачеві при проведенні перевірки.

При цьому, відповідач при розрахунку розбіжностей зі сплати позивачем акцизного податку використовував порівняльну методику даних декларацій з акцизного податку та даних зі звітів РРО.

Відповідно до п.2.2 ст.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, підприємства здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових кошті) та у повній сумі оприбутковуватися.

За наслідками перевірки облікованих сум в Книзі обліку доходів і витрат встановлена розбіжність у сумі 22924,32 грн., яка виникла за рахунок не включення до складу валового доходу, отриманого від реалізації товарів.

Відповідач зазначає, що при аналізі обсягів доходу використані Книга обліку доходів та витрат, щоденні Z-звіти щодо обсягів реалізації товарів через РРО, податкові декларації акцизного податку.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року реалізований товар (підакцизний), грошові кошти переведені не в повному обсязі через реєстратор розрахункових операцій.

Даний висновок зроблений з аналізів обсягів реалізації підакцизних товарів за даними Z-звітів з обсягами реалізації підакцизних товарів, відображених платником в податкових деклараціях акцизного податку, встановлена розбіжність, а саме: в податкових деклараціях акцизного податку обсяги більше, ніж обсяги в Z-звітах.

Однак, на думку суду, дане твердження є помилковим, оскільки як вже було зазначено судом вище ФОП ОСОБА_2 надавалися пояснення з приводу зазначених розбіжностей, що виникли в зв`язку із помилкою програмування та кодировки підакцизних товарів в РРО.

За таких обставин, висновок відповідача про несвоєчасне оприбуткування позивачем готівкових коштів в книзі обліку доходів та витрат є необґрунтованим та безпідставним.

Також, відповідно, висновки про заниження суми акцизного податку ФОП ОСОБА_2 є також помилковими та безпідставними.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз.14 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень, у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів.

Згідно з пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України максимальні роздрібні ціни - це ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни. Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Максимальні роздрібні ціни є цінами, встановленими виробником або імпортером товарів (продукції), і, які, відповідно до статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та пунктів 220.1, 220.11 статті 220 Податкового кодексу України, позначені на упаковці підакцизного товару.

Тобто, продаж підакцизних товарів не може здійснюватись за цінами, вищими за зазначені на упаковці цих товарів, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі даними товарами. Сума акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів відповідно до п.217.1 ст.217 та п.218.1 ст.218 Податкового кодексу України визначається платником податку самостійно, виходячи з об`єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку, що діють на дату виникнення податкових зобов`язань.

Відповідно до п.29.1 ст.29 Податкового кодексу України обчислення суми податку здійснюється шляхом множення бази оподаткування на ставку податку із/без застосуванням відповідних коефіцієнтів.

Об`єктами оподаткування акцизним податком відповідно до пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 Податкового кодексу України є операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Базою оподаткування акцизним податком відповідно до пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 Податкового кодексу України є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані суб`єктами господарювання вроздріб. Одиницею виміру бази оподаткування відповідно до пункту 24.1 статті 24 Податкового кодексу України визнається, зокрема, конкретна вартісна характеристика бази оподаткування або її частини щодо якої застосовується ставка податку. Ставки податку для зазначених товарів відповідно до пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України встановлюються у розмірі 5 відсотків.

Отже, сума акцизного податку, яка підлягає сплаті за реалізацію підакцизного товару, і на яку відповідно до пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України збільшується максимальна роздрібна ціна (сума, вказана на упаковці), обчислюється шляхом множення вартості цього товару (з податком на додану вартість) на ставку акцизного податку в розмірі 5 відсотків.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що відповідачем в наведеній таблиці щодо реалізації підакцизних товарів (тютюнових виробів) за цінами вище максимальної роздрібної торгівлі не взято до уваги, що реалізація даних виробів може збільшуватися суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на акцизний податок, тобто на 5 %. Оскільки акцизний податок це є непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції), відповідно 5 відсотків акцизного податку має бути включена до вартості тютюнових виробів, які реалізовуються в роздрібній торгівлі.

За таких обставин, висновок відповідача про реалізацію позивачем підакцизних товарів (тютюнових виробів) за цінами вище максимальної роздрібної торгівлі є необґрунтованим та безпідставним.

При проведенні перевірки співробітники контролюючого органу прийшли до висновку про відсутність права у ФОП ОСОБА_2 здійснювати роздрібний продаж алкогольними напоями, у тому числі сидром та перрі (без додання спирту) з 16.09.2016 року по 16.02.2017 року. Зазначений висновок було зроблено на підставі відсутності на ліцензії печатки про її пролонгацію.

Разом з цим, під час розгляду справи суд встановив, що ФОП ОСОБА_2 було заздалегідь здійснено плату за ведення діяльності, що підпадає під ліцензування, що підтверджується квитанцією про сплату та поданою заявою до ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області із відміткою про прийняття.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством. Дія ліцензії призупиняється у разі несвоєчасної сплати чергового платежу за ліцензію на підставі письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, на термін до сплати заборгованості. Дія ліцензії вважається призупиненою з моменту одержання суб`єктом господарювання відповідного письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, а її дія поновлюється з моменту зарахування відповідного чергового платежу за ліцензію до бюджету.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що відповідач безпідставно прийшов до висновку про ведення роздрібної торгівлі підакцизними товарами (алкогольними напоями та тютюнових виробів) без наявності ліцензії.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.12.2018 року № , № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2018 року № Ф-, № Ф- є протиправними та належать до скасування.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код 39398646) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.12.2018 року, вимог про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2018 року, рішень про застосування штрафних санкцій від 14.12.2018 року - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 14.12.2018 року № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № .

3. Визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Головного управління ДФС в Одеській області від 14.12.2018 року № , № .

4. Визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС в Одеській області від 14.12.2018 року № Ф-, № Ф-.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4261,27 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 03 червня 2019 року.

Суддя М.М. Кравченко