Справа № 120/4559/18-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/4559/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик .В.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

04 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмільницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмільницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Хмільницького управління Пенсійного фонду України Вінницької області (Хмільницьке ОУПФУ Вінницької області) в якому просила:

-визнати протиправною відмову відповідача від 11.05.2018 року №22/К-10, щодо нарахування та виплати пенсії позивачу по втраті годувальника згідно ст. 36, 37 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням заробітної плати отриманої покійним чоловіком ОСОБА_2 за час роботи у зоні відчуження ЧАЕС з 05.11.1986р. по 05.12.1986р. в розмірі 1660,35 крб.;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити з 16.04.2018 року позивачу пенсію по втраті годувальника згідно ст.36, 37 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням заробітної плати отриманої покійним чоловіком ОСОБА_2 за час роботи у зоні відчуження ЧАЕС з 05.11.1986р. по 05.12.1986р. в розмірі 1660,35 крб. відповідно до ст. 54-57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011р.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачка перебуває на обліку в Хмільницькому ОУПФ України Вінницької області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, обчислену у розмірі пенсії за віком, як непрацюючій особі, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, за життя ОСОБА_2 був громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.11.1992 року. Також, в матеріалах справи міститься довідка, видана Літинським АТП 10545 про те, що ОСОБА_2 дійсно брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 04.11.1986 року по 06.12.1986 року, відрядне посвідчення №744 в м. Чорнобиль.

У квітні 2018 року позивачка звернулась до Хмільницького ОУПФ України Вінницької області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника.

Проте, листом від 11.05.2018 року №22/К-10, відповідач відмовив позивачці, вказавши що за матеріалами архівної пенсійної справи ОСОБА_2 відсутні відомості про період та місце проведення робіт безпосередньо у зоні відчуження із зазначенням населеного пункту, № зони чи об`єкту роботи та її тривалості, а також неможливо витребувати довідку про заробіток за період роботи з 05.12.1986 року по 05.12.1986 року за кожен місяць окремо. Згідно архівної довідки про заробітну плату від 13.02.2015 року №104/01-12, виданої Літинським районним трудовим архівом Вінницької області та акту зустрічної перевірки управління Пенсійного фонду України у Літинському районі № 26 від 16.02.2015 року, у документах ВАТ Літинське АТП 10545 за 1986 рік значиться ОСОБА_2 , його заробітна плата за грудень 1986 року 832,21 крб., в тому числі за роботу на ЧАЕС 442,26 крб. Оскільки, підприємство Літинське АТП 10545 ліквідоване без правонаступника, то довідка про заробітну плату за всіма реквізитами видається комісією з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (постанова Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 року №886). Позивачці рекомендовано звернутися комісії для визначення зарплати ОСОБА_2 (померлого чоловіка) за роботу в зоні відчуження та надано копії документів з його архівної пенсійної справи.

Аналогічну за змістом відповідь, викладену у листі від 25.06.2018 року №1510/К-10, позивачка отримала від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, умови соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (Закон №796).

Відповідно до ст. 54 Закону №796 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Miністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ (Порядок №1210). За приписами цього Порядку пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно з ст. 52 Закону №796 щомісячна компенсація у разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім`ї, який був на його утриманні, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям щомісячна компенсація призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Члени сім`ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при призначенні пенсії із використанням норм Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до заяви про призначення, перерахунку пенсії переведення з одного виду пенсії на інший додаються документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.10 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що заробіток у випадку призначення пенсії по втраті годувальника визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами. При цьому, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону №796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до п. 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення. В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №344/9789/17, від 22 березня 2018 року у справі №588/538/16-а.

Як встановлено з матеріалів справи, чоловік позивачки ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобилської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.11.1992 року.

Також, факт перебування ОСОБА_2 на ЧАЕС підтверджується довідкою виданою Літинським АТП 10545, про те, що останній дійсно брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 04.11.1986 року по 06.12.1986 року, відрядне посвідчення №744 в м. Чорнобиль.

У матеріалах справи міститься довідка, видана Літинським АТП 10545 від 10.1991 року № 188, заробітна плата ОСОБА_2 в листопаді місяці 1986 року складала всього 1249 крб. 21 коп. (з них заробітна плата 31 крб. 12 коп., за роботу на Чорнобильській АЄС 1218 крб. 09 коп.), в грудні місяці 1986 року всього 672 крб. 03 коп. (в тому числі за роботу на ЧАЕС 442 крб. 26 коп.).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що у матеріалах пенсійної справи чоловіка позивачки - ОСОБА_2 , яка надавалася на перевірку до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у лютому 2018 року, наявна довідка, видана Літинським АТП 10545, згідно якої ОСОБА_2 за роботу по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у період з 05 листопада 1986 року по 05 грудня 1986 року, (тобто 2 неповних календарних місяці роботи) була нарахована заробітна плата 1660,35 крб., в тому числі 1218,09 крб. - заробітна плата за роботу безпосередньо у зоні відчуження та 442,26 збережений заробіток за основним місцем роботи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачка має право на отримання пенсії по втраті годувальника у розмірі 50% від належної її покійному чоловікові ОСОБА_2 , як годувальнику державної пенсії, на підставі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням заробітної плати отриманої покійним чоловіком ОСОБА_2 за час роботи у зоні відчуження ЧАЕС з 05.11.1986р. по 05.12.1986р. в розмірі 1660,35 крб.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Хмільницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.