Справа № 520/3504/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
30 травня 2019 р. № 520/3504/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Мінаєвої К.В.,

за участю секретаря судового засідання Остропільця Є.Є.,

за участю:

представника позивача не прибув,

представника відповідача - Зіняк Я.Л.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 11.08.2017 та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 11.08.2017;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 11.08.2017 та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 11.08.2017, подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 позивач перебував на фінансовому забезпеченні в військовій частині НОМЕР_2 та отримував грошове забезпечення. До дня виключення позивача зі списку особового складу, відповідач не здійснив розрахунок з позивачем за усіма видами забезпечення. За результатом розгляду заяви позивача до військової частини НОМЕР_2 про виплату невиплаченої індексації грошового забезпечення та виплати компенсації, відповідач відмовив у такій виплаті. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача 02.05.2019 р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що 25.09.2017 р. військова частина НОМЕР_2 платіжним дорученням перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти одноразову грошову допомогу при звільненні та належні йому кошти грошового забезпечення. Щодо виплати індексації відповідач зазначив, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 р. лютому 2018 р. у Міноборони не було. З урахуванням викладених обставин відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 09.04.2019 року прийнято до розгляду адміністративну справу та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 03.05.2019 р. за клопотанням відповідача розгляд справи призначено проводити в спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін 21.05.2019 р.

21.05.2019 р. розгляд справи відкладено на 30.05.2019 р.

У судове засідання прибув представник позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Під час перебування судді у нарадчій кімнаті та підготовки вступної та резолютивної частини рішення суду представник позивача покинув зал судового засідання.

Представник відповідача у судове засідання прибув. Наполягав на залишенні позовних вимог без задоволення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову та відзиву проти нього, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що позивач проходив дійсну військову службу в військовій частині НОМЕР_2 на посаді начальника квартирно-експлуатаційної служби тилу. Відповідно витягу з наказу №167 від 11.08.2017 р., майора ОСОБА_1 , начальника квартирно-експлуатаційної служби тилу військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом від 08.06.2017 р. №213 з військової служби у запас за п. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням п.1 ч.8 цієї статті, вважати таким, що 11.08.2017 р. справи та посаду здав. 11.08.2017 р. виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Шевченківського РВК м.Харкова. (а.с.9)

Згідно грошового атестату серії ЗУ №303304:

- оклад за військовим званням ОСОБА_1 складав 125 грн., до 11.08.2017 р. в сумі 44,35 грн.;

- посадовий оклад 1065 грн., до 11.08.2017 р. в сумі 377,90 грн.;

- надбавка за вислугу років 40% до 11.08.2017 р. в сумі 168,90 грн.

Обчислена на 01.08.2017 р. вислуга років становить 25 років.

Виплачена винагорода за 25 років безперервної календарної військової служби в сумі 1190 грн. Виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2017 р. у сумі 7308,85 грн. Виплачено матеріальну допомогу за 2017 р. 7308,75 грн. Виплачено одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби в сумі 92475,00 грн. Дані обставини підтверджуються платіжним дорученням від 26.09.2017 р. №1322 на суму 91573,67 грн. (а.с.33, 38)

Відповідно наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 від 08.04.2019 р. про надання інформації та виплату індексації грошового забезпечення, позивач просив виплатити невиплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 11.08.2017 р. та виплатити компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 11.08.2017 р., а також надати довідку про індексацію грошового забезпечення. (а.с.10)

25.04.2019 р. відповідачем надано відповідь на заяву ОСОБА_1 в якій зазначено, що позивачу була нарахована остання індексація за грудень 2015 р. у сумі 1027,99 коп. та виплачена у травні 2016 р. Базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2014 р., індекс споживчих цін для проведення індексації становить 74,6%. Індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 11.08.2017 р. військова частина не має підстав для нарахування згідно телеграми Департаменту фінансів №248/1485 від 26.03.2018 р. (а.с.71)

Щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ передбачено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Проте, даною нормою визначається джерело коштів на проведення індексації. Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078).

Згідно із пунктом 1-1 Порядку №1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на статтю 5 Закону №1282-ХІІ, згідно з якої проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, оскільки будь-яких застережень щодо нездійснення в зв`язку з цим індексації з 01.01.2016 вказана норма не містить. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що фінансових ресурсів у військової частини НОМЕР_2 , яка входить до складу Збройних Сил України та фінансується виключно з коштів, передбачених Державним бюджетом України, для забезпечення потреб Міністерства оборони України щодо виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям у 2016-2017 роках Державними бюджетами України на 2016-2017 роки не було передбачено.

Аналогічний висновок міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 у справі №К/800/3206/16 (368/1047/15-а). Крім того, така позиція узгоджується з практикою Європейського Суду.

Так, при розгляді справи "Кечко проти України" Європейський Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення Суду). У зв`язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів, якими встановлені відповідні доплати та пільги з бюджету і які є діючими, та ЗУ "Про Державний бюджет" на відповідний рік, де положення останнього, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон. Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Тобто, аргументи відповідача про відсутність механізму реалізації законодавчого положення, відсутність бюджетних асигнувань та відсутність коштів, як причина невиконання своїх зобов`язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону.

Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, оскільки вони мають рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації за період з 01.01.2016 р. по 11.08.2017 р.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували звернення відповідача щодо виділення коштів для виплат індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 11.08.2017 р., що свідчить саме про протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за вказані періоди.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 11.08.2017 р., та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 11.08.2017 р.

Щодо позовних вимог про виплату компенсації втрати частини доходу, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, та вважає їх передчасними, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при виплаті індексації буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 11.08.2017.

Щодо подання відповідачем протягом п`ятнадцяті днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає, що судом було вирішено питання щодо строку звернення до суду з даним позовом в ухвалі суду від 30.05.2019 р., та визначено, що до спірних відносин не підлягають застосуванню норми ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України щодо шестимісячного строку звернення до суду.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів абз.2 ч.5 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 242-246, 255, 257-263, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 11.08.2017 р.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 11.08.2017 р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири гривні) 20 коп.

У встановленні судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 31 травня 2019 року.

Суддя Мінаєва К.В.