Справа № 824/295/19-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/295/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду адміністративному позові фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області (далі - відповідач) про накладення штрафу №ЧВ-1468/18/1498/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/006 від 04.01.2019р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач здійснив інспекційне відвідування його господарської діяльності, внаслідок чого прийняв постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 335070грн. за порушення ст.24 КЗпП України. Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки така ґрунтується на висновках акту інспекційного відвідування про допуск до роботи працівників без укладення трудового договору. Водночас, зазначає, що за наслідками цього ж інспекційного відвідування відповідачем щодо позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.41 КУпАП - фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору. В подальшому постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.02.2019р. у справі № 713/2355/18 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00грн. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно притягнуто його до відповідальності у вигляді штрафу за ст.265 КЗпП України, в той час як його вже притягнуто до відповідальності постановою Вижницького районного суду Чернівецької області на підставі ст.41 КУпАП України. З указаних підстав позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього штрафу, прийняту відповідачем.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Вказує на те, що на момент проведення інспекційного відвідування в деревообробній майстерні, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, перевіркою встановлено використання праці двох працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі цивільно-правових договорів, тобто без укладення трудових договорів та повідомлення фіскального органу про прийняття працівника на роботу. Також, в ході інспекційного відвідування у позивача на виробництві було встановлено працю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за укладеними трудовими договорами, при цьому повідомлення про прийняття працівників на роботу у ДПІ у Вижницькому районі надано з порушенням строків, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №413. Крім того, вже під час проведення інспекційного відвідування підприємцем укладено трудовий договір з ОСОБА_3 , повідомлення у ДПІ у Вижницькому районі також надано з порушенням строків, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №413.

Вказані обставини, як стверджує відповідач, є порушенням положень ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України №413, а відтак накладення штрафу відповідачем є правомірним та підтверджуються актом інспекційного відвідування.

Ухвалою суду від 20.03.2019р. відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

08.05.2019р. судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В поданих 08.05.2019. представник позивача і представник відповідача просили розглянути справу в письмовому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Враховуючи подані учасниками справи заяви, суд вважає за можливе у відповідності до ч.3 ст.194 КАС України здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) станом на час проведення інспекційного відвідування здійснює підприємницьку (господарську) діяльність КВЕД (основний) - 16.10 лісопильне та стругальне виробництво, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.40).

На підставі інформації ГУ ПФУ у Чернівецькій області від 08.11.2018р. №28444/03 щодо роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів, відповідно до направлення №04-373 від 12.12.2018р. на проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 , на підставі наказу від 12.12.2018р. №648, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Колодченко Ю.Д. було проведено інспекційне відвідування, яке згідно вказаних документів було заплановано тривалістю 2 робочих дні з 14.12.2018р. по 17.12.2018р. (а.с.37-39).

За результатами інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 було складено акт №ЧВ-1468/18/1498/АВ від 17.12.2018р., яким зафіксовано порушення законодавства про працю, а саме:

- ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України, що полягає у фактичному допуску до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівників;

- постанови Кабінету Міністрів України №413, що полягає в порушенні вимог щодо подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором;

- ст.29 КЗпП України, в частині не ознайомлення працівника з його обов`язками, з правилами внутрішнього трудового розпорядку при укладеному трудовому договорі;

- ч.1 та ч.2 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України №108, ч.3 ст.115 КЗпП України, ч.3 ст.24 Закону України №108, що полягає в тому, що виплата заробітньої плати працівникам здійснювалась один раз на місяць (а.с.7-12).

На підставі висновків вказаного акту, 17.12.2018р. винесено припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-1468/18/1498/АВ/П, в якому надано строк на їх усунення (а.с.46-50).

Інспектором праці ОСОБА_6 17.12.2018р. складено протокол про адміністративне правопорушення №ЧВ-1468/18/1498/АВ/П/2ПТ щодо ФОП ОСОБА_1 за порушення ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.41 КЗпП України (а.с.51).

Цього ж дня інспектором праці Колодченко ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення №ЧВ-1468/18/1498/АВ/П/1ПТ щодо ФОП ОСОБА_1 за порушення ч.1, ч.2 та ч.3 ст.115 КЗпП України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.41 КЗпП України (а.с.52).

Постановою Вижницького районного суду від 27.02.2019р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні порушень, передбачених ст.41, ч.1, ст.41 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00грн. (а.с.64-66).

04.01.2019р. заступником начальника Управління Кушнір Г.М. було прийнято постанову №ЧВ-1468/18/1498/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/006 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України у розмірі 335 070,00грн. за порушення вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України (а.с.13-15).

Позивач, не погодившись із прийнятою Управлінням Держпраці постановою за результатами проведеної перевірки, звернувся до суду із даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Оскільки позивачем визнаються і не оспорюються факти виявлених в ході здійснення перевірки порушень і підставою позову вказана лише безпідставність притягнення його до подвійного виду відповідальності за одне і теж порушення, тому, суд досліджує лише законність прийнятого рішення з цих підстав.

В силу ч.1 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом ч.3 ст.265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.4 ст.265 КЗпП України).

Разом з тим, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ч.3 ст.41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч.2 ст.265 КЗпП України і ч.3 ст.41 КУпАП передбачають відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Штраф за ч.2 ст.265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за ч.3 ст.41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу, що і стаття 265 КЗпП, і стаття 41 КУпАП були викладені в такій редакції Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28.12.2014 року.

Вищезгаданий Закон передбачав введення згідно з статтею 265 КЗпП України фінансових санкцій для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців, у вигляді штрафу у розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.

Натомість, ст.41 КУпАП призначена для накладення штрафів для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин; за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Отже, ключовою відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнуто юридичну особу як роботодавця (за ст.265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст.41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин.

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України і ч.3 ст.41 КУпАП, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

В ході судового розгляду встановлено, що оскаржуваною постановою за порушення ч.1, ч.3 ст.24 КЗпП України та на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на позивача накладено штраф за фактичний допуск до роботи працівника без укладення трудового договору та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття такого працівника на роботу.

Разом з тим, позивача вже притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.02.2019р. №713/2355/18, а саме накладено штраф в сумі 8500,00грн.

При цьому, суд звертає увагу, що зі змісту указаного рішення суду видно, що предметом оцінки у справі №713/2355/18 були порушення, виявлені у ФОП ОСОБА_1 інспекційним відвідуванням, та зафіксовані в акті №ЧВ-1468/18/1498/АВ.

У зв`язку з цим суд вважає, що притягнення його до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить ст.61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Накладення на позивача штрафу за те саме правопорушення постановою Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-1468/18/1498/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/006 від 04.01.2019р. є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст.61 Конституції України.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.12.2018 року у справі № 814/2156/16.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваної постанови. Більше того, відповідачем у поданому відзиві викладено зміст акту інспекційного відвідування та наведено перелік порушень, виявлених перевіркою, натомість спірним у даній справі є не виявлені перевіркою порушення, а притягнення за такі порушення до відповідальності двічі.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу №ЧВ-1468/18/1498/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/006 від 04.01.2019р.

3. Стягнути з Управління Держпраці у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач - Управління Держпраці у Чернівецькій області (, вул.Зелена, 3, м.Чернівці, 58003).

Суддя Кушнір В.О.