Справа № 520/1677/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 р. Справа № 520/1677/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року, (ухвалене суддею Панов М.М., в порядку письмового провадження) по справі № 520/1677/19

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому, просив визнати протиправними дії відповідача щодо неперерахування та не виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну його здоров`ю в розмірі 75 % від пенсії, мінімальної за віком визнані ст. 50 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є порушенням вимог ст. ст. 22, 46 Конституції України, якими відповідно до п. 2 Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах зареєстровано в міністерстві Юстиції України 15.01.2015 року № 41/264861 зобов`язаний керуватися Пенсійний фонд у своїй діяльності; зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова перерахувати та виплатити додаткову пенсію в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 17.07.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про доступ до публічної інформації», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відповідачем права позивача не порушені та у Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки немає законного обов`язку надавати відповідь на вищевказаний запит з огляду на його невідповідність за формою закону.

Колегія суддів, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію як особа з інвалідністю ІІ групи, захворювання отримане при виконанні обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

21.01.2019 року позивач звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою з посиланням на рішення Конституційного Суду України, в якій просив здійснити з 01.01.2015 року перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, за результатами розгляду зазначеної заяви, відповідачем надано відповідь листом вих. № 35/Р-11 від 30.01.2019 року зі змісту якої вбачається, що підстав для перерахунку з 01.01.2015 року щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю немає (а.с. 14-15).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, отже своїми діями права та законні інтереси позивача не порушені.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року(в подальшому - Закон 796-ХІІ), встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 10 Закону № 796-ХІІ, визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі відшкодування фактичних збитків як інвалід ІІ групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону № 796-ХІІ.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону № 796-ХІІ, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Позивачу пенсія призначена на підставі ст. 54 Закону № 796-ХІІ, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІ групи - у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ у редакції до внесення змін Законом України від 28.12.2007 року № 107-VI визначалось, що особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів зазначає, що з 01.01.2008 року ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VI передбачала, що особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ці зміни до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII внесено зміни до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які набули чинності з 01.01.2015 року: особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Вказана редакція статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є чинною.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ зі змінами; статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VІІІ.

Отже, стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VІІІ не визнана неконституційною.

Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 13 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - особам з інвалідністю II групи - у розмірі 379,6 грн. Позивачу виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 379,6 грн.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки вказаним Рішенням Конституційного Суду стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неконституційною не визнавалась, підстав для перерахунку з дати прийняття Рішення Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018 року, тобто з 17.07.2018 року щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, немає, отже позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справх про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Що стосується вимог апелянта про направлення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду, колегія суддів зазначає, що оскільки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року законне та обгрунтоване то відсутні підстави для направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 по справі № 520/1677/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич