Справа № 640/4236/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2019 року № 640/4236/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., при секретарі судового засідання Білоус А.С. розглянувши в загальному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телко Україна»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2019 року № , № ,
за участю представників:

позивача - Ілюка А.І. ,

відповідача - не прибув,

На підставі частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 30 травня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Телко Україна» з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2019 року № , № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючим органом повторно було нараховано штрафні санкції за одне й те саме податкове зобов`язання, яке було своєчасно сплачено.

Зокрема, як зазначає позивач, 06.10.2016 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення ТОВ «Телко Україна» пп. 212.3.4, п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України, а саме здійснення підприємством діяльності з реалізації пального без реєстрації платником акцизного збору, нараховано штрафні фінансові санкції у розмірі 10 087 936, 31 грн. Застосована сума штрафних фінансових санкцій позивачем оскаржувалася в судовому порядку, втім, у задоволені позову було відмовлено повністю.

А тому, на думку позивача, оскільки сума грошового зобов`язання зі сплати штрафних фінансових санкцій відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.10.2016 року № сплачена позивачем згідно відповідних платіжних доручень, повторне застосування оскаржуваними рішеннями штрафних фінансових санкцій, є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 15.03.2019 року за вказаною позовною заявою було відкрито загальне позовне провадження та справу було призначено до розгляду в підготовче засідання.

04.04.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву у якому він просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач посилався на те, що оскільки позивачем несвоєчасно сплачено до бюджету суму узгодженого податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 06.10.2016 року № та за поданою декларацією акцизного податку від 05.04.2018 №, застосування до ТОВ «Телко Україна» штрафних фінансових санкцій за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями здійснено у повній відповідності до чинного законодавства України.

18 квітня 2019 року ТОВ «Телко Україна» подано відповідь на відзив, відповідно до якої позивач не погоджувався з доводами відповідача та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

18 квітня 2019 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України проведено камеральну перевірку ТОВ «Телко Україна» (код 32856918) з питань несвоєчасної сплати угоджених податкових зобов`язань з акцизного податку по податковому повідомленню-рішенню (форма «ПС») від 06.10.2016 року № , за результатами якої складено Акт № 2434/28-10-44-02/32856918 від 30.08.2018 року (далі - Акт перевірки).

Згідно висновків Акту перевірки відповідачем були встановлено порушення ТОВ «Телко Україна» пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, що мало прояв у несвоєчасній сплаті до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з акцизного податку по податковому повідомленню-рішенню від 06.10.2016 року № .

Листом № 39467/10/28-10-44-02-11 від 21.09.2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України залишило Акт перевірки без змін, а заперечення позивача - без задоволення.

26.09.2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким за затримку ТОВ «Телко Україна» на 5 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 143, 03 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 14,30 грн. та за затримку на 35, 37, 44, 50, 52, 54 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 10 087 792, 53 грн. застосовано штраф у розмірі 20 % у сумі 2 017 558, 01 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України №39869/6/99-99-11-06-01-25 від 10.12.2018 року податкове повідомлення-рішення від 26.09.2018 року № № скасовано, скарга - задоволена.

04.03.2019 року на підставі Рішення Державної фіскальної служби України №39869/6/99-99-11-06-01-25 від 10.12.2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким за встановлення порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з акцизного податку, визначеного п. 57.1 та 57.3 ст. 57 ПК України та на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України за затримку ТОВ «Телко Україна» на 5 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 143, 03 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 14,30 грн.;

- № яким за встановлення порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з акцизного податку, визначеного п. 57.1 та 57.3 ст. 57 ПК України та на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України та за затримку на 35, 37, 44, 50, 52, 54 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 10 087 792, 53 грн. застосовано штраф у розмірі 20 % у сумі 2 017 558, 01 грн.

Не погоджуючись з вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями позивач їх оскаржив до суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до пп. 20.1.4, п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, згідно з п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (п. 86.8. ст. 86 ПК України).

Як встановлено судом, контролюючим органом камеральну перевірку ТОВ «Телко Україна» проведено з питань несвоєчасної сплати угоджених податкових зобов`язань з акцизного податку по податковому повідомленню-рішенню (форма «ПС») від 06.10.2016 року № , яким накладено на Товариство штраф у розмірі 10 087 936, 31 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем строків сплати, визначеного вказаним податковим повідомленням-рішенням грошового зобов`язання на 35, 37, 44, 50, 52, 54 календарних днів, за що до позивача застосовано штраф у розмірі у розмірі 20 % на суму 2 017 558, 01 грн.

Також перевіркою встановлено, що 05.04.2018 року позивачем подано декларацію акцизного податку № , згідно якої збільшено акцизний податок у розмірі 143, 00 грн., за затримку сплати якого на 5 календарних днів до позивача застосовано штраф у розмірі 10% на суму 14,30 грн.

Щодо доводів позивача про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з підстав повторного нарахування штрафних фінансових санкцій за одне і теж саме податкове правопорушення, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України відповідачем проведена фактична перевірка Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині здійснення операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку та перевірки даних фактичних та/або за даними бухгалтерського обліку обсягів залишку пального станом на 01 березня 2016 року, про що складено акт від 22 вересня 2016 року №1509/28-10-41-03/32856918.

У ході перевірки встановлено, що згідно витягу з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального від 15 червня 2016 року № дата реєстрації позивача платником акцизного податку з реалізації пального в реєстрі є 09 червня 2016 року.

За даними оборотно-сальдових відомостей по рахунку 281 «Товари на складі», видаткових і податкових накладних за період з 01 березня 2016 року по 08 червня 2016 року позивачем реалізовано пальне (код товару згідно УКТЗЕД: , , , , , , , ) загальною вартістю 10087936,31 грн.

У зв`язку із наведеним перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, а саме здійснення у період з 01 березня 2016 року по 08 червня 2016 року операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку на загальну суму 10 087 936, 31 грн.

За результатами перевірки ОВПП ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 06 жовтня 2016 року № , яким накладено на Товариство штраф у розмірі 10 087 936, 31 грн. на підставі п. 117.3 ст. 117 Податкового кодексу України (здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом).

Вказане податкове повідомлення рішення від 06 жовтня 2016 року № ТОВ «Телко Україна» оскаржено до Окружного адміністративного суду міста Києва, за результатами якого постановою від 09 жовтня 2017 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд також звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 28.03.2019 року постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року залишено без змін.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, в силу вказаних вище норм Кодексу адміністративного судочинства України, грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 06 жовтня 2016 року № набуло статусу узгодженого 27 лютого 2018 року, а тому у ТОВ «Телко Україна» з 28 лютого 2018 року виник обов`язок щодо його самостійної сплати протягом десяти, а також пені та штрафних санкцій за їх наявності.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 Кодексу адміністративного судочинства України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно даних акту перевірки встановлено, та не заперечувалося позивачем, станом на 13.03.2018 року в інтегрованій картці платника податків обліковувалась переплата у розмірі 0,75 грн., атому сума недоплати складала 10 087 935, 56 грн., та була сплачена підприємством платіжними дорученнями:

№ 15081369 від 19.03.2018 року на суму 143, 03 грн.;

№11429 від 18.04.2018 року на суму 400 000 грн.;

№11448 від 20.04.2018 року на суму 600 000 грн.;

№11494 від 27.04.2018 року на суму 1 200 000 грн.;

№11479 від 03.05.2018 року на суму 250 000 грн.;

№1665 від 05.05.2018 року на суму 6 000 000 грн.;

№1667 від 07.05.2018 року на суму 1 637 792,55 грн.

Вказане вище свідчить про порушення позивачем, встановлених п. 57.3 ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас пунктом 109.1 статті 109 Податкового кодексу України передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що законодавець передбачив можливість застосування до платника наслідків несвоєчасної сплати, зокрема узгодженої суми грошового зобов`язання, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, лише за наявності його вини.

Під час розгляду даної справи, надані позивачем пояснення щодо протиправності застосування до нього штрафу, не спростовують факту несвоєчасної сплати, зокрема узгодженої суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 0.10.2016 року № .

Таким чином, оскільки позивачем несвоєчасно сплачено узгоджене грошове зобов`язання за податковим повідомленням рішенням від 06.10.2016 року № , висновок податкового органу про порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та застосування штрафу відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, є правомірним.

При цьому, суд зазначає, штраф у сумі 2 017 558, 51 грн. застосований до позивача податковим повідомленням рішенням № від 04.03.2019 року саме за порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, а не за здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, за порушення чого до позивача було застосовано штрафну санкцію, передбачену п. 117.3 ст. 117 Податкового кодексу України.

Тобто, в даному випадку відсутній факт подвійного притягнення до відповідальності за одне і те ж правопорушення, як вважає позивач.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до п.54.1, п.54.3 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У той же час, суд звертає увагу, що на підтвердження протиправності податкового повідомлення-рішення від 04.03.2019 року № , ТОВ «Телко Україна» не надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували б сплату самостійно визначеного податкового зобов`язання за податковою декларацією акцизного податку від 05.04.2018 року № у строки, встановлені п. 57.1 ст.57 ПК України.

Таких обставин не було і встановлено судом під час розгляду даної справи.

А тому, суд приходить до переконання про правомірність податкового повідомлення-рішення від 04.03.2019 року № та відсутності підстав для визнання його протиправним та скасування

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідач, при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 04.03.2019 року № , № діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 132, 134, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" (, 01135, м. Київ, вул. Андрющенко Григорія, 4Г) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05.06.2019 року.