Справа № 520/4403/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

03.06.2019 р. справа №520/4403/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденко А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представника позивача - Новохацької Н.Є.,

представника відповідача - Насібулліної Н.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети "Ізвєстія"
до Головного управління ДФС у Харківській області
проскасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» (далі за текстом Товариство, ТОВ, платник, заявник), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 17.04.2019 р. №2.

Підставами позову є доводи про те, що контролюючий орган неправильно розрахував суму єдиного податку за рахунок послідовного множення базової величини нормативної грошової оцінки землі на коефіцієнти 1,756 та 1,124.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що достовірна та актуальна нормативна грошова оцінка 1 га ріллі дорівнює - 29.060,12 грн., 1 га пасовищ дорівнює 4.151,19 грн., 1 га землі водного фонду дорівнює - 17.340,20 грн. Платник використав інші значення, що призвело до заниження податку.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник є сільськогосподарським товаровиробником - платником єдиного податку 4 групи, який протягом 3-4 кварталу 2018 р. використовував у межах договорів оренди: 3.153,8035 га ріллі, 31,5922 га пасовищ, 23,1879 га землі водного фонду, розташованих на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області поза межами населених пунктів.

У процедурі самостійного декларування грошового зобов`язання з податку (збору) заявник подав до контролюючого органу уточнюючі документи обов`язкової податкової звітності з єдиного податку платника 4 групи за 2018 р., де відобразив розрахунки із використанням нормативної грошової оцінки 1 га ріллі 14.723,35 грн., 1 га пасовищ 3.693,23 грн., 1 га землі водного фонду 15.427,22 грн.

Учасниками справи визнається обставина проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок станом на 01.06.1995 р. у розмірі 3.683,60 грн. за 1 га.

Згідно з додатком №1 до Наказу Міністерства аграрної політики і продовольства України від 23.05.2017р. №266 «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення» із змінами і доповненнями згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18.12.2018 р. №605 нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Харківській області складає - 32.237,00 грн.

Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18.12.2018 р. №605 набув чинності з 01.01.2019 р.

З 21.02.2019 р. по 14.03.2019 р. контролюючий органом ГУ ДФС у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з питання дотримання податкового законодавства у період 01.09.2015 р. - 31.12.2018 р., валютного законодавства у період 01.09.2015 р. - 31.12.2018 р., законодавства про справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.09.2015 р.-31.12.2018 р.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 21.03.2019 р. №893/20-40-14-02-08/31834521 (далі за текстом - Акт).

У тексті Акту контролюючим органом відображені судження про вчинення особою податкового правопорушення, а саме (у контексті предмету спору): ст. 289, п. 2921.2 ст. 2921, п. 2921.3 ст. 2921 Податкового кодексу України за рахунок обчислення єдиного податку без використання до показника нормативної грошової оцінки земельних ділянок 1995 року коефіцієнту 1,756 та коефіцієнту 1,124.

За обрахунками контролюючого органу нормативна грошова оцінка 1 га ріллі дорівнює 29.060,12 грн.., 1 га пасовищ дорівнює 4.151,19 грн.., 1 га землі водного фонду дорівнює 17.340,20 грн.

17.04.2019 р. з посиланням на Акт контролюючим органом було видано податкове повідомленнярішення №2 про збільшення грошового зобов`язання з єдиного податку у загальному розмірі 516.913,47 грн. (основний платіж 344.608,98 грн., штраф 172.304,49 грн.)

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб`єкта, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Так, згідно з п. 2921.1 ст. 2921 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п. 2921.2 ст. 2921 Податкового кодексу України базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом (абз. 1 п. 2921.2 ст. 2921); базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ) є нормативна грошова оцінка ріллі в Автономній Республіці Крим або в області, з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом (абз. 2 п. 2921.2 ст. 2921).

Регламентуванню правовідносин із нормативної грошової оцінки земельних ділянок присвячені положення ст. 289 Податкового кодексу України.

При цьому, додатковому, тобто субсидіарному застосуванню підлягають приписи Закону України «Про оцінку земель» та приписи Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (затверджено постановою КМУ від 23.03.1995 р. №213; далі за текстом Методика №213), приписи постанови КМУ від 31.10.2011 р. №1185, приписи Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (затверджено постановою КМУ від 16.11.2016 р. №831; далі за текстом Методика №831), приписи Порядку ведення Державного земельного кадастру (затверджено постановою КМУ від 17.10.2012 р. №1051; далі за текстом Порядок №1051), приписами Порядку проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (затверджено постановою КМУ від 07.02.2018 р. №105; далі за текстом Порядок №105).

Пунктом 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України прямо передбачено, що величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, розраховує саме центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Цей же суб`єкт владних повноважень у силу п. 289.1 ст. 289 та п. 289.3 ст. 289 Податкового кодексу України здійснює як управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок, так і не пізніше 15 січня поточного року забезпечує інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

При цьому, зі змісту п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України чітко і безумовно слідує, що показник індексу споживчих цін використовується як арифметичний елемент розрахункових дій у цілях обрахунку показника коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель.

Таким чином, показник індексу споживчих цін та показник коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель є різними розрахунковими величинами, обчислюються різними суб`єктами владних повноважень, а відтак, за будь-яких умов не можуть бути ототожненні між собою.

Проте, усупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України у спірних правовідносинах контролюючий орган, діючи на власний розсуд та за самотужки розробленим поза межами владної управлінської компетенції алгоритмом розрахунків, взяв до обчислення показник індексу споживчих цін за 2016 р. Державної служби статистики України у 112,4% (що дорівнює коефіцієнту 1,124).

Оскільки вказаний суб`єкт владних повноважень не наділений правовим статусом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, то усі розрахунки визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання носять нездоланний дефект, котрий не може бути виправлений судом при вирішенні спору.

Тому оскаржене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню як в частині основного платежу, так і в частині штрафу.

Стосовно доводу заявника про неправомірність використання коефіцієнту 1,756 суд зазначає, що згідно з п. 191 Методики №213 показники нормативної грошової оцінки гектара ріллі окремої земельної ділянки, проведеної станом на 1 липня 1995 р., застосовуються із коефіцієнтом, що визначений абзацом 2 п.5 цієї Методики.

У свою чергу п. 5 Методики №213 було визначено коефіцієнт 1,756.

Первісним призначенням даного коефіцієнту була актуалізація розрахунків з приводу рентного доходу, проведених за даними 1988 року.

Але у цілях визначення показника нормативної грошової оцінки гектара ріллі цей показник використовується не як значення рентного доходу, а у силу спеціальної норми права - п. 191 Методики №213.

Унаслідок прийняття постанови КМУ від 16.11.2016 р. №831 даний коефіцієнт було виключено із тексту Методики №213, однак вказана обставина має оцінюватись у сукупності із тим, що, по-перше, станом на дату набуття чинності постановою КМУ від 16.11.2016р. №831 розрахунок показника нормативної грошової оцінки гектара ріллі вже мав бути проведеним за раніше діючими правилами, а, по-друге, станом на дату набуття чинності постановою КМУ від 16.11.2016р. №831 було змінено процедуру розрахунок показника нормативної грошової оцінки гектара ріллі без запровадження правового наслідку у вигляді утрати юридичної дії раніше обчислених показників.

Розв`язуючи спір, суд звертає увагу на неоскарження Товариством рішення владного суб`єкта Відділу Держземагенства у Близнюківському районі Харківської області у формі довідки від 17.04.2015 р. №01/26/17 з приводу визначення нормативної грошової оцінки 1 га землі у розмірі 25.854,20 грн., але вважає, що з огляду на установлені обставини спору цей факт не має юридичного значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт при виданні оскарженого рішення не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Факт порушення прав та інтересів особи у спірних правовідносинах у галузі податкової справи знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області №2 від 17.04.2019р.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України 3 червня 3019 року.

Суддя Сліденко А.В.