Справа № 577/2465/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Семенюк І.М.

04 червня 2019 р.Справа № 577/2465/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судових засідань Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційними скаргами Житомирської митниці ДФС України, Державної фіскальної служби України на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Житомирської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування постанови Житомирської митниці України про порушення митних правил № 0946/101000014/2016 від 17 березня 2017 року та постанови Державної фіскальної служби України від 27 квітня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:

16.05.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправними та скасувати: постанову відповідача Житомирської митниці ДФС від 17.03.2017 року про порушення митних правил № 0946/101000014/2016 та постанову Державної фіскальної служби України від 27.04.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (подалі - МК України), оскільки ще 13.09.2016 року звертався до Житомирської митниці ДФС з листом про те, що транспортний засіб «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 (подалі - ТЗ), отримав механічні пошкодження, які не сумісні з його експлуатацією, а сам транспортний засіб перебуває на СТО. Крім того, позивач зазначає про порушення Житомирською митницею ДФС положень ст. 525 МК України щодо п`ятнадцятиденного строку розгляду справи про порушення митних правил.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов Житомирська митниця ДФС зазначає, що позивач продовжує порушувати митні правила, так як ТЗ до часу звернення до суду позивачем не вивезений за межі митної території України. Документи, що були надані позивачем до митниці свідчать про факт його звернення до СТО щодо поломки та ремонту ТЗ, а не підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб.

Факт ремонту не позбавляє ОСОБА_1 обов`язку виконання митного режиму «транзит». З наданих позивачем документів щодо поломки транспортного засобу, неможливо пов`язати його з обставинами, які настали внаслідок аварії чи непереборної сили. Крім того, надані документи не відповідають п. 7 розділу V Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2014 року № 615. Обов`язок надання таких документів передбачений вищевказаними вимогами, покладений на позивача. Пояснення з приводу ввезення вказаного транспортного засобу та причини його не доставляння до митного органу та не вивезення за межі митної території України ОСОБА_1 не надав.

13.09.2016 року позивач звернувся до митниці з листом, у відповідності до якого вказаний ТЗ отримав механічні пошкодження, які несумісні з експлуатацією транспортного засобу, а сам транспортний засіб перебуває на СТО. На підтвердження надав рахунок на ремонт ТЗ, що виданий 13.09.2016 року ФО-П ОСОБА_4 Вказані твердження позивача спростовані поясненням ФО- П ОСОБА_4 , який підтвердив факт звернення позивача в вересні 2016 року до нього з метою ремонту ТЗ. Ним був виданий ОСОБА_1 означений рахунок на оплату ремонтних робіт. Але позивач рахунок не сплатив, у зв`язку з чим, ремонт транспортного засобу не проводився та і сам транспортний засіб на СТО не доставлявся.

Відповідач вважає, що за таких обставин позивач був зобов`язаний вивезти даний транспортний засіб за межі митної території України у терміни, визначені статтею 95 МК України.

Обставин, передбачених ст. 460 МК України, які виключають відповідальність за ст. 470 МК України, під час складання протоколу, провадження у справі про порушення митних правил та під час винесення оскаржуваної постанови не встановлено.

Трактування позивачем положень вимог ст. 525 МК України є позафаховим і не враховує поняття статті 525 МК України та пов`язаних із нею статей, зокрема ст. 498, ч. 4 ст. 525 МК України. З моменту складання протоколу про порушення митних правил у справі здійснюється провадження, в разі необхідності проводяться процесуальні дії (ст. 486 МК України), рішення у справі виноситься з врахуванням необхідних для вирішення справи матеріалів. Позивач з метою дотримання вимог ст. 498 МК України викликався до участі у розгляді справи та надання відповідних пояснень, але своїми правами не побажав скористатись, в зв`язку з чим рішення було винесено за наявними в справі матеріалами та з безумовним дотриманням положень ст.ст. 525 та 467 МК України. В деяких випадках листи митниці позивач отримував після фактичного призначення розгляду справи чи у митниці були відсутні повідомлення про своєчасне вручення відповідних листів, а тому справа не могла бути розглянута з порушенням вимог ч. 4 ст.526 МК України. Відповідач звертає увагу, що вказані обставини жодним чином не впливають ні на вину позивача ні на законність прийнятого у справі рішення.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов Державна фіскальна служба України зазначає, що за результатами розгляду скарги позивача від 05.04.2017 року на постанову Житомирської митниці ДФС від 17.03.2017 року у справі про порушення митних правил № 0946/101000014/2016, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 530 МК України було прийняте рішення про залишення скарги ОСОБА_1 без задоволення, а постанови Житомирської митниці ДФС від 17.03.2017 року у справі про порушення митних правил № 0946/101000014/2016 - без змін.

Під час розгляду скарги не були встановлені обставини, які б свідчили про відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил. Так, під час перевірки законності і обґрунтованості постанови Житомирської митниці ДФС від 17.03.2017 року встановлено, що 08.09.2016 року через пункт пропуску «Виступичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС позивачем ОСОБА_1 у митному режимі «транзит» на митну територію України ввезений ТЗ.

13.09.2016 року позивач повідомив Житомирську митницю ДФС про отриманя, ввезеним ним ТЗ, механічних пошкоджень, про місцезнаходження автомобіля (Київська область. Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Залізнична. 92), а також про неможливість його вивезення в термін, передбачений МК України. До свого звернення позивач додав копію рахунку на ремонт автомобіля від 13.09.2016 року з переліком та вартістю послуг та запчастин, що можуть бути надані ФО-П ОСОБА_5 з метою ремонту.

Інших доказів документального підтвердження аварії чи дії обставин непереборної сили, як то визначено Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 року за № 1669/21981 (далі Порядок № 657, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), позивач не надав. Матеріали справи про порушення митних правил не містять інших документів, крім неоплаченого рахунку, виданого вищезазначеним фізичною особою-підприємцем, які свідчать про наявність аварії чи дії обставин непереборної сили.

Твердження позивача з посиланням на положення ч. 3 ст. 381 МК України про зупинення перебігу строку транзиту з 13.09.2016 року відповідач вважає безпідставним, зазначаючи, що даною нормою встановлено, що у разі знищення чи повного зіпсування транспортних засобів особистого користування, ввезених на митну територію України з метою транзиту, внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку їх транзиту зупиняється, а внесена грошова застава повертається особі, яка внесла заставу, її спадкоємцю або уповноваженій ними особі, за умови надання такою особою органам доходів і зборів достатніх доказів знищення чи повного зіпсування транспортного засобу.

Доказів знищення чи повного зіпсування транспортного засобу позивачем до позову не додано.

Пунктом 3 розділу VIII Порядку № 657 встановлено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції. Однак, документи, видані уповноваженими органами позивачем не надано.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений.

Судове рішення вмотивовано висновком про те, що за змістом частини першої статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених, зокрема, статтею 470 цього Кодексу, внаслідок обставин непереборної сили, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. З огляду на вимоги ст. 192 МК України, якщо транспортний засіб внаслідок аварії чи непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів, то перевізник зобов`язаний, зокрема, повідомити терміново найближчий орган про обставини події та місце знаходження транспортного засобу.

Позивач на підтвердження обставин непереборної сили посилався на те, що не міг вчасно вивезти транспортний засіб у зв`язку зі значною поломкою, що унеможливлювала експлуатацію автомобіля. Про це він повідомив митний орган , що саме транспортний засіб перебував на СТО та був оглянутий, і представив рахунок на його ремонт. Вказані дії позивач вчинив у передбачений законом строк.

За наведеного, суд визначився про відсутність правових підстав ставити під сумнів відомості, зазначені у наданих митному органу документах щодо поломки та необхідності ремонту транспортного засобу.

Факти поломки та ремонту транспортного засобу не спростовані в ході розгляду відповідачем справи про порушення митних правил. Доказів того, що ОСОБА_1 все ж міг вивезти транспортний засіб за межі України у встановлені строки, митницею не здобуто. А відтак, твердження відповідачів про відсутність непереборної сили в розумінні ст. 192 МК України, не заслуговують на увагу, оскільки цими органами не доведено здатність експлуатації транспортного засобу у зв`язку з його поломкою та можливість вивезти автомобіль позивачем у передбачений Законом термін.

З огляду на належне повідомлення позивачем митного органу у встановлений термін, наявність обставин, за яких позивач позбавлений можливості у визначений законом строк доставити транспортний засіб за межі митної території України, а також дії з боку позивача, спрямовані на запобігання порушення митних правил, суд дійшов висновку про протиправність спірних постанов та наявність правових підстав для їх скасування.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі Житомирська митниця ДФС, просить його скасувати, та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що твердження ОСОБА_1 . спростовані поясненням громадянина ОСОБА_4 , який підтвердив факт звернення у вересні 2016 року позивача з метою ремонту транспортного засобу, видачу рахунку на ремонт, але позивачем не оплачений, у зв`язку з чим, ремонт транспортного засобу не проводився та і сам транспортний засіб на СТО не доставлявся. За таких обставин ОСОБА_1 зобов`язаний був вивезти даний транспортний засіб за межі митної території України у терміни, визначені статтею 95 МК України.

Обставин, передбачених ст. 460 МК України, які виключають відповідальність за ст. 470 МК України, під час складання протоколу, провадження у даній справі та під час винесення даної постанови не встановлено.

Трактування позивачем положень вимог статті 525 МК України є позафаховим і не враховує поняття статті 525 МК України та пов`язаних із нею статей, зокрема статті 498, ч. 4 ст. 525 МК України. З моменту складання протоколу про порушення митних правил у справі здійснюється провадження, в разі необхідності проводяться процесуальні дії (стаття 486 МК України), рішення у справі виноситься з врахуванням необхідних для вирішення справи матеріалів.

Вказує, що позивач ОСОБА_1 , з метою дотримання вимог статті 498 МК України викликався до участі у розгляді справи та надання відповідних пояснень, але своїми правами не побажав скористатись, у зв`язку з чим, рішення винесено за наявними у справі матеріалами та з безумовним дотриманням положень статті 525 та 467 МК України.

Крім цього, відповідач вказує, що ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС надані документи, що лише свідчать про факт звернення до СТО щодо поломки та ремонту транспортного засобу, а не підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб.

Сам факт ремонту, не позбавляє в повному обсязі виконання митного режиму транзит (наприклад вивезення на евакуаторі), а також з наданих до органу доходів і зборів документів щодо поломки транспортного засобу неможливо пов`язати його з обставинами, які настали внаслідок аварії чи непереборної сили.

Відповідач звертає увагу, що позивач продовжує порушувати митні правила, не вивозячи транспортний засіб. Станом на 21.03.2019 року транспортний засіб до митного органу не доставлений та за межі митної території України не вивезений, в інший митний режим не поміщений, тобто, на думку суду, більше ніж 2,5 роки ремонтується.

Житомирська митниця ДФС, посилаючись на позицію Верховного Суду у справах № 339/198/16-а, № 569/4632/16-а, № 466/8893/16-а, просить задовольнити вимоги апеляційної скарги відповідача та скасувати рішення суду першої інстанції.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ДФС України, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції обставин справи, неврахування доказів, якими контролюючий орган обґрунтував відзив на позов ОСОБА_1 та заперечення на додаткові пояснення, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, ДФС України зазначає, що матеріали справи не містять документів, які б свідчили про наявність аварії чи дії обставин непереборної сили. Інформація, за яких обставин відбулася поломка автомобіля і про відсутність можливості вивезти автомобіль без проведення операцій ремонту також документально не підтверджена.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач на підтвердження обставин непереборної сили, 13.09.2016 року звернувся до митниці з повідомленням про поломку автомобіля та наданням рахунку на його ремонт.

Такий висновок суду суперечить вищезазначеним нормам законодавства про необхідність підтвердження факту аварії документами, виданими уповноваженими органами.

Судом першої інстанції також залишені поза увагою твердження ДФС України про те, що надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів та складових частин є регламентованою діяльністю суб`єктів господарювання, що передбачає з-поміж іншого, необхідність належного документального оформлення господарських операцій з надання таких послуг.

ДФС України не вважає доданий позивачем до повідомлення від 13.09.2016 року рахунок ФОП ОСОБА_4 на ремонт автомобіля належним доказом, який засвідчує надання послуг з ремонту автомобіля та підтверджує факт аварії. Законодавством обов`язок щодо надання документів, що підтверджують факт аварії чи обставин непереборної сили, а також дотримання строків транзитних перевезень покладено на особу, відповідальну за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у даному випадку на позивача.

У відзиві на апеляційні скарги відповідачів позивач вказує, що твердження відповідача ДФС України є безпідставними, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи враховано його позицію, надано оцінку викладеним у відзиві та запереченні доводам, надано належну оцінку всім доказам, що містяться в матеріалах справи, відтак, посилання ДФС України на порушення судом першої інстанції норм процесуального права є неаргументованим.

Зазначає, що п. 2 ч. 1 ст. 192 МК України визначено обов`язок перевізника терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про пошкодження ТС та його місцезнаходження. При цьому, дана норма закону не вимагає від перевізника надання митному органу якихось підтверджуючих документів про факт настання аварії, окрім повідомлення з зазначенням в ньому лише події та місцезнаходження ТС.

В той же час, п. 1 розділу 8 Порядку № 657 визначено, що положення цього розділу застосовуються у випадках, коли Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Обов`язковість документального підтвердження документами, які мають бути видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку перебачено лише у разі, якщо ТС було знищено або безповоротно пошкоджено внаслідок аварії, оскільки таке випливає лише з ч. З ст. 193 МК України.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази повідомлення митного органу про факт аварії та місцезнаходження ТЗ, акт огляду ТЗ, рахунок фактура, Акт приймання-передачі ТЗ в ремонт.

Дані обставини досліджені судом першої інстанції, а тому посилання відповідачів на відсутність в матеріалах справи документів, які б свідчили про наявність аварії та невиконання позивачем обов`язку щодо повідомлення митного органу про факт настання аварії є безпідставним.

Посилання ДФС України на п. 3 розділу III Правил послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, які затверджено наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 № 615, а також невідповідність наданих ним документів п. 7 Правил № 615 є також необґрунтованим, оскільки у відповідності до ст. 206 та глави 63 ЦК України обов`язковість щодо укладання договору в письмовій формі відсутня, а такий договір може бути укладено між замовником та виконавцем в усній формі. Крім того, наявність рахунку-фактури та актів підтверджують факт укладання з ФОП ОСОБА_4 усного договору.

Посилання Житомирської митниці ДФС України на ч. 3 ст. 381 МК України є помилковим, оскільки дана норма регулює відносини лише у разі знищення або повного зіпсуття транспортного засобу поміщеного у митний режим транзиту, в той час, коли транспортний засіб ТС було лише пошкоджено та потребувало певного часу для відновлення.

Посилання Житомирської митниці ДФС України на те, що згідно пояснень ФОП ОСОБА_4 , ТС на СТО не доставлявся, є перекручуванням понять та висвітлення ситуації у вигідній для відповідача позиції.

Крім наведеного, зазначає про порушення Житомирською митницею ДФС строків, передбачених ст. 525 МК України.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційних скарг, дійшла висновку про їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.09.2016 року громадянином України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит» на митну територію України ввезено ТЗ (т. 1, а.с. 96).

13.09.2016 року на адресу Житомирської митниці ДФС позивачем скеровано повідомлення про неможливість вивезення ТЗ (т. 1, а.с. 33).

В повідомленні ОСОБА_1 зазначив, що ТЗ отримав механічні пошкодження, які несумісні з експлуатацією ТЗ, у зв`язку з чим, відповідно до Правил дорожнього руху та діючих норм законодавства, він не має можливості доставити цей ТЗ до митниці для вивезення за межі України в терміни передбачені МК України. ОСОБА_1 також повідомив, що на даний час ТЗ знаходиться на СТО за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, АДРЕСА_1 . У якості доказу, що підтверджує викладене у повідомленні, до цього повідомлення позивачем доданий рахунок ФО-П ОСОБА_4 на його ім`я на ремонт ТЗ від 13.09.2016 року (т. 1, а.с. 37).

За поясненнями ФО- П ОСОБА_4 , що надані останнім 15.11.2016 року Київській митниці ДФС (т. 1, а.с. 8) з квітня 2016 року свою господарську діяльність він проводить (СТО) за адресою АДРЕСА_2 , хоча як ФО-П зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . У вересн6і 2016 року ОСОБА_1 дійсно звертався до нього з приводу ремонту ТЗ. Отримавши рахунок ТЗ для ремонту до СТО ОСОБА_1 не доставив.

24.11.2016 року головним державним інспектором управління боротьби з митними правопорушеннями Житомирської митниці ДФС Пахнюком С.С. у присутності позивача ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил № 0946/10100014/2016, яким установлено, що 08.09.2016 року через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня» митного поста «Півничний» Житомирської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввезено на митну територію України ТЗ, який до теперішнього часу за межі митної території не вивезений і у встановлений ст. 95 МК України строк до митного органу не доставлений, означені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України (т. 1, а.с. 83-85).

Постановою Житомирської митниці ДФС від 17.03.2017 року у справі про порушення митних правил № 0946/10100014/2016 позивача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, за обставин, викладених в вищезазначеному протоколі, та позивач підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8.500 грн (т. 2, а.с. 48-49).

05.04.2017 року на адресу ДФС України позивачем ОСОБА_1 скерована скарга на постанову Житомирської митниці ДФС про порушення митних правил № 014/2006 від 17.03.2017 року (т. 1, а.с. 21-26).

Постановою ДФС України від 27.04.2017 року скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а постанова Житомирської митниці ДФС від 17.03.2017 року - без змін (т. 1, а.с. 28-31).

21.10.2018 року позивач ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_4 підписали акт виконаних робіт (т. 1, а.с. 127) по ремонту ТЗ.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб) (п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України).

Використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території, протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, а відтак, приймаючи 17.03.2017 року оскаржувану постанову, адміністративне стягнення за порушення митних правил накладене відповідачем в межах строку, передбаченого ст. 467 Митного кодексу України, а саме не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

За положеннями ч. 1 ст. 192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом ч. 1 ст. 381 МК України).

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (ч. 1 ст. 458 МК України).

Вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст. 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом (ч. 1 ст. 460 МК України).

Згідно із ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів (ч. 1 ст. 522 МК України).

Пунктом 2 розділу VIII Порядку № 657 визначено, що аварія, це небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції (п. 3 розділу VIII Порядку № 657).

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений (п. 3 розділу VIII Порядку № 657).

Таким чином, підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, є часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, внаслідок саме аварії чи дії обставин непереборної сили, настання яких має бути належним чином підтверджено (доведено) та про них вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) має бути повідомлено митний орган шляхом подання письмової заяви із зазначенням обставин події, місцезнаходження транспортного засобу, а також надання інформації, яка надає можливість ідентифікувати такий транспортний засіб.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо неможливості вивезення з 13.06.2016 року позивачем ТЗ за межі митної території України передчасним, оскільки такий висновок не підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно з абз. 1 п. 44.1 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачене законодавством.

Міністерство фінансів України у своєму листі від 16.02.2017 року № 31-11410-06-5/4339 «Щодо особливостей застосування первинних документів» надало роз`яснення щодо особливостей застосування первинних документів в бухгалтерському обліку.

Відповідно до означених роз`яснень первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Оформлений належним чином рахунок-фактура (інвойс) може бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарської операції з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акта приймання-передачі тільки у разі його оплати, що підтверджується відповідними документами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що рахунок на ремонт ТЗ, виданий позивачу 13.09.2018 року ФО-П ОСОБА_4 , не може вважатися безумовним доказом часткового чи повного пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) ТЗ, що перебуває під митним контролем, що в свою чергу позбавило позивача можливості виконання умов митного режиму «транзит», внаслідок саме аварії чи дії обставин непереборної сили.

Означений рахунок лише посвідчує намір позивача провести заміну вузлів, агрегатів, тощо ТЗ та не доводить ту обставину, що необхідність в такій заміні виникла внаслідок часткового чи повного пошкодження ТЗ в наслідок аварії чи дії обставин непереборної сили, настання яких має бути належним чином підтверджено (доведено) та про них вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) має бути повідомлено митний орган шляхом подання письмової заяви.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що накладення митним органом адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є правомірним і у ДФС України були відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Щодо доводів позивача про порушення митним органом ст. 525 МК України, якою передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів необхідних для вирішення справи, колегія суддів зазначає, що порушення митним органом строку винесення постанови про притягнення позивача до відповідальності після складання протоколу не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, адже не потягло незаконності притягнення до відповідальності. Такий висновок відповідає положенням ст. 531 МК України в якій відсутня зазначена скаржником підстава для скасування постанови митного органу.

Перевіривши вмотивованість та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені у апеляційних скаргах, дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині < > є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 286, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Житомирської митниці ДФС України та Державної фіскальної служби України задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2019 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський