Справа № 120/1788/19-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

04 червня 2019 р. Справа № 120/1788/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка Михайла Васильовича, розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

03.06.2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф-144910-54У від 08.11.2018р. та № Ф-144910-54 У від 05.02.2019р.

Разом із позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову (вх. № 29505) шляхом зупинення стягнення за виконавчими провадженнями № 58664466 від 19.03.2019р. та № 58898908 від 15.04.2019р., які проводиться Могилів-Подільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на підставі вимог Головного управління ДФС у Вінницькій області № Ф-144910-54 У від 08.11.2018 про сплату боргу у розмірі 15 819,54 грн. та № Ф-144910-54 У від 05.02.2019 про сплату боргу у розмірі 2 457,18 грн.

Необхідність у забезпеченні позову позивач обґрунтовує тим, що Могилів-Подільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за оскаржуваними позивачем вимогами № Ф-144910-54 У від 08.11.2018 та № Ф-144910-54 У від 05.02.2019 відкрито виконавчі провадження №58664466 від 19.03.2019 та №58898908 від 15.04.2019. Вважає, що у випадку задоволення позовних вимог у даній адміністративній справі, виконання такого рішення може бути утруднене, адже державним виконавцем до того часу будуть вжиті відповідні дії, що призведуть до обмеження його особистих та майнових прав. Більше того, як зазначає позивач, державним виконавцем винесено постанову від 16.04.2019 про звернення стягнення на заробітну плату у розмірі 20% до загальної суми боргу у розмірі 17604,49 грн., яка направлена на адресу місця роботи до філії Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України». Наведені обставини, на думку позивача, зумовлюють необхідність у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що матеріалів справи достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Визначаючись щодо заяви про забезпечення позову, суд виходив із такого.

Відповідно до частини першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені статтею 151 КАС України.

Так, відповідно до частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

На підставі частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто, забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

Із аналізу наведеного необхідно дійти висновку, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є обґрунтована заява сторони в тому рахунку й із зазначенням або очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та/або неможливості (утруднення) в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи чи виконання рішення суду.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При оцінці підстав для забезпечення позову суд враховує, що за вимогою про сплату боргу № Ф-14490-54 У від 08.11.2018 року позивач зобов`язаний сплатити 15 819,54 грн. недоїмки по єдиному внеску, а за вимогою № Ф-144910/-54 У від 05.02.2019 року - 2457,18 грн.

Постановою головного державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 19.03.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 58664466 з приводу виконання вимоги № Ф-144910-54У від 08.11.2018р., а постановою від 15.04.2019 відкрито виконавче провадження ВП №58898908 з приводу виконання вимоги № Ф-144910-54У від 05.02.2019р.

Іншою постановою державного виконавця від 16.04.2019 року в межах виконавчого провадження ВП №58664466 звернуто стягнення на доходи боржника (позивача) ОСОБА_1 , які він отримує в Вінницькому обласному управлінні ПАТ «Державний ощадний банк України» та встановлено обов`язок здійснювати відрахування із доходів боржника в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу. При цьому визначено, що сума боргу становить 17 604,49 грн.

Проаналізувавши доводи позивача, суд вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач лише констатує наявність вимог про сплату боргу, постанов про відкриття виконавчого провадження та постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника та не наводить достатніх аргументів, фактів того, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Доказів, які б свідчили про очевидну протиправність такого рішення суб`єкта владних повноважень чи утруднення виконання рішення суду у подальшому позивач також не надає.

Саме по собі звернення до суду із позовом про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску не свідчить про протиправність таких рішень. Позивачем належним чином не обґрунтовано, яким чином рішення про задоволення даного позову, якщо таке буде мати місце в майбутньому, може утруднити його виконання. Навіть якщо припустити можливе стягнення з позивача відповідних сум грошових коштів на виконання даних виконавчих документів, то діючим законодавством передбачений відповідний порядок повернення таких сум у випадку, якщо відпадуть підстави у їх стягненні. Тобто виходячи із наявних обставин справи та викладених позивачем доводів судом не встановлено тих підстав, при яких невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити як майбутнє виконання судового рішення так і можливість ефективного захисту або поновлення порушених прав у випадку задоволення заявлених вимог.

Разом із тим суд звертає увагу на те, що саме позивач, як суб`єкт звернення із клопотанням, повинен обґрунтувати існуванням передбачених частиною 1 статті 150 КАС України підстав для забезпечення позову. Такий висновок узгоджується із нормою частини 1 статті 9 КАС України, в силу якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи із наведених норм суд зазначає, що обов`язок довести існування обставин із якими процесуальний закон пов`язує виникнення підстав для забезпечення позову, у випадку звернення із відповідним клопотанням, лежить саме на позивачу.

Враховуючи вищевикладені обставини суд не вбачає наявності достатніх обставин для застосування заходів забезпечення позову, визначених статтею 150 КАС України, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданої позивачем заяви.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович