Справа № 369/2867/19
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/2867/19
Провадження № 2-а/369/119/19
РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Пінкевич Н.С.,

При секретарі Середенко Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження адміністратвину справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Києві рядового поліції 1 батальйону 3 роти Мелінівського Олександра Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 лютого 2019 року інспектором УПП в м. Києві 1 батальйону 3 роти рядовим поліції Меленівським О.В. було винесено постанову серія еав № 944046 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Проте позивач вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки як він вказує під час керування автомобілем правил дорожнього руху не порушував. Зазначає, що інспектором була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності без розгляду справи, грубо порушивали його права, погрожували та морально тиснули.

На підставі викладеного позивач просив визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягненя по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАВ № 944046 від 24.02.2019 року винесену інспектором УПП у м. Києві рядовим поліції 1 батальйону 3 роти Маленівським О.В.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.03.2019 року у даній справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 травня 2019 року представником УПП у м. Києві подано відзив на позов, з якого вбачається, що позов не визнає і заперечує проти його задоволення. Вказує, що інспектор діяв відповідно до норм чинного законодавства та позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували б факт вчинення адміністративного правопорушення.

Позивач до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 24.02.2019 року о 21 год. 17 хв., керуючи транспортним засобом марки «Audi Q 7» н.з. НОМЕР_1 на Кільцевій дорозі буд. 58, не подав світловий покажчик повороту при повороті, чим порушив п.9.2 (б) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.9.4. розділу 9 «Попереджувальні сигнали»- ПДР зазначено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення, (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Згідно п. 1.10 ПДР, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Нормами п.9.1(а) ПДР визначено, що попереджувальними сигналами є, сигнали що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Так п.9.2 ПДР передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Суд вважає, що під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти маневр, пов`язаний хоча б з незначною зміною напрямку руху по відношенню до повздовжньої осі проїзної частини дороги.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема, за частинами 1, 2, 3, 5 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Посилання сторони позивача на незаконність дій інспектора, у зв`язку з розглядом останнім справи на місці, без надання можливості звернення за правовою допомогою та подання доказів чи клопотання, суд вважає необґрунтованими, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, виноситься посадовими особами на місці вчинення правопорушення.

Суд вважає, що таке твердження ніяким чином не суперечить Рішенню Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, оскільки його висновки стосуються положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Позивачем не надано доказів щодо незаконності дій відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови, а обґрунтування позову заодиться лише до дій інспектора.

Крім цього, в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачу було надано право надати свої пояснення щодо наявності в його діях складу правопорушення, висловити свої доводи та зазначити докази на заперечення своєї вини у вчиненні правопорушення. Зокрема, позивач маючи можливість дати пояснення по суті порушення при винесенні постанови про адміністративне правопорушення, не зазначив тих обставин, на які посилається у позові на обґрунтування його вимог.

Відтак, аналізуючи вищенаведені правові норми, суд вважає, що відповідачем правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення, а тому відповідачем було дотримані норми процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови.

Також, судом встановлено, що в силу ст.283 КУпАП оскаржувана постанова містить основні обов`язкові елементи, наявність яких свідчить про повноту і об`єктивність з`ясування всіх обставин справи.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення знайшов своє підтвердження в суді. А тому, відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.77, 241-246 КАС України, ч.2 ст.122, 245, 258, 279, 286, 280 КУпАП суд,-

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Києві рядового поліції 1 батальйону 3 роти Мелінівського Олександра Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 17 травня 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич