Справа № 160/8817/18
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8817/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Національної поліції України, ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 в адміністративній справі №160/8817/18 , ухвалене суддею Боженко Н.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У листопаді 2018 року позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , що прийняте 11.07.2018 року № 5/ІІ/ІV/17; зобов`язати Національну поліцію України в особі Комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , що прийняте 11 липня 2018 року №8/ІІ/ІV/17.

Зобов`язано Національну поліцію України в особі Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України повторно розглянути питання про надання статусу учасника бойових дій громадянину ОСОБА_1 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач подали апеляційну скаргу, в якій позивач просив суд, прийняти нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач просив рішення суду скасути та прийняти нове рішення в якому відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що в судовому рішенні суд першої інстнції відмовив надати статус учасника бойових дій позивачу, оскільки суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження Комісії. Позивач зазначив, що п.1 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав і свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначив, що положенням Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" чітко встановлений перелік осіб, які можуть бути визнані учасниками бойових дій і серед вказаного переліку відсутня категорія, що включає в себе працівників Національної поліції, які не є поліцейськими, позивачу правомірно відмовлено у встановленні статусу учасника бойових дій.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення , а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 призначений слюсарем з ремонту автомобілів полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" Головного управління Національної поліції, про що свідчать копії витягів з наказів ГУНП в Дніпропетровській області №5 о/с від 11.01.2016 року, № 352 о/с від 09.12.2016 року.

Згідно копії витягу з наказу ГУНП в Дніпропетровській області №11 о/с дск від 15.01.2016 року відряджено позивача у службове відрядження для виконання трудових обов`язків фахівців полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" ГУНП з 15 січня 2016 року до особливого розпорядження, у розпорядження керівника антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей до міста Артемівськ Донецької області.

24.02.2016 року позивач вибув із складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, згідно копії наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 46 о/с дск від 25.02.2016 року, що також підтверджується копією посвідчення про відрядження № 174 з 15.01.2016 року по 24.02.2016 року.

Згідно копії витягу з наказу ГУНП в Дніпропетровській області №47 о/с дск від 25.02.2016 року відряджено позивача у службове відрядження для виконання трудових обов`язків фахівців полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" ГУНП з 25 лютого 2016 року до особливого розпорядження, у розпорядження керівника антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей до міста Бахмут (Артемівськ) Донецької області.

09 квітня 2016 року позивач прибув з відрядження, згідно копії витягу з наказу № 85 о/с дск від 09.04.2016 року про повернення з відрядження працівників полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" ГУНП, що також підтверджується копією посвідчення про відрядження № 1079 від 25.02.2016 року.

Відповідно до копії витягу з наказу ГУНП в Дніпропетровській області №124 о/с дск від 20.05.2016 року відряджено позивача у службове відрядження для виконання трудових обов`язків фахівців полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" ГУНП з 20 травня 2016 року до особливого розпорядження, у розпорядження керівника антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей до міста Бахмут Донецької області.

17 червня 2016 року позивач прибув з відрядження, згідно копії витягу з наказу № 160 о/с дск від 17.06.2016 року про повернення з відрядження працівників полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" ГУНП, що також підтверджується копією посвідчення про відрядження № 2600 від 20.02.2016 року до 17.06.2016 року.

Відповідно до копії витягу з наказу ГУНП в Дніпропетровській області №16 о/с дск від 18.01.2017 року позивача відряджено у службове відрядження для виконання трудових обов`язків фахівців полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" ГУНП з 18 січня 2017 року до особливого розпорядження, у розпорядження керівника антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей до міста Часів Яр Донецької області.

17 березня 2017 року позивач прибув з відрядження, згідно копії витягу з наказу № 90 о/с дск від 16.03.2017 року про повернення з відрядження працівників полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" ГУНП, що також підтверджується копією посвідчення про відрядження від 18.01.2017 року до 17.03.2017 року.

В березні 2018 року позивач звернувся до Комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України для вирішення питання про надання статусу учасника бойових дій.

Рішенням Комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України № 5/ІІ/IV/17 від 11.07.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій на підставі п.19 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", аб.2 п.2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413, абз.2 п.2 розділу ІІ Положення про Комісію національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2016 р.№ 405, зареєстрованим у міністерстві юстиції України 14.06.2016 року № 857/28987.

Суд першої інстанції правильно визначився з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а саме: Конституція України, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ), Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок № 413), Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2016 року №957 (далі - Положення №957).

Відповідно до статті 5 Закону №3551-ХІІ, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 19 статті 6 Закону №3551-ХІІ визначено, що учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Механізм надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 19 частини 1 статті 6 Закону, визначений Порядком №413.

Відповідно до пункту 2 Порядку №413, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку №413 закріплено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Відповідно до пункту 5 Порядку №413, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними, зокрема, в ДФС; міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Як встановлено судом в матеріалах справи містять копії довідок ГУНП в Дніпропетровській області від 21.06.2016 року 3518/Рп11.07.2016 року №25/651, від 29.06.2016 року, від 18.11.2016 року про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Як вбачається з рішення, що є предметом оскарження та з відзиву представника відповідача, позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій з підстав того, що позивач не є поліцейським, однак правової оцінки даним довідкам в рішенні відповідача від 11.07.2018 року №5/ІІ/ІV/17 не надано.

Підстави для відмови в наданні статусу учасника бойових дій визначені пунктом 7 розділу ІІ Положення №957, і такими підставами є: відсутність документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення;надання недостовірних даних про особу; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення;наявність обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Отже, рішення про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , що прийняте 11 липня 2018 року №8/ІІ/ІV/17 прийнято не обґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, суд першої інстнції встановивши наявність у позивача усіх необхідних документів, визначених Порядком №413, обґрунтовано зазначив про наявність у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій як особи, яка безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача , слід зазначити наступне. Суд не підміняє суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Національної поліції України, ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2019р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров