Справа № 617/277/19
Суддя: Глоба М. М.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 617/277/19
Провадження № 2-а/617/11/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вовчанську Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Вовчанського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Крутька Віталія Борисовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 17 лютого 2019 року інспектором сектору реагування патрульної поліції № 2 Вовчанського відділу поліції ГУНП в Харківській області (далі інспектором СРПП Вовчанський ВП), старшим лейтенантом поліції Крутько В.Б. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП018 № 202716. Відповідно до вказаної постанови, він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України. Як зазначено в постанові: «17 лютого 2019 року о 09 год. 10 хв. він керував транспортним засобам марки «ГАЗ-24», номерний знак НОМЕР_1 за межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар та не увімкнув сигнал аварійної зупинки після зупинки працівником поліції, чим порушив п.п. 9.8 та 9.9 ПДР України». Місце розгляду справи є автодорога «Харків-Вовчанськ-КПП Чугунівка». Постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. 17 лютого 2019 року о 09 год. 10 хв. він рухався на вказаному автомобілі на автодорозі від митного посту «Плетенівка» до м. Вовчанську (поблизу с. Гатище) з увімкненим ближнім світлом фар. Був зупинений інспектором поліції, який зазначив, що він рухався на габаритних вогнях, а не на ближньому світлі фар. На його відповідь щодо незгоди з поліцейським, оскільки ближнє світло транспортного засобу було увімкнене, як речовий доказ, інспектор пред`явив запис відеорегістратора, на якому до речі, не чітко зафіксовано який саме режим був увімкнений на зовнішніх освітлювальних приладах його автомобілю. Але поліцейським без проведення підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення одразу було йому вручено постанову про накладення адміністративного стягнення. Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху проїзду перехресть, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміни його напрямку. До зупинки працівниками він рухався в ясну погоду, без зміни руху та порушень правил ПДР. В уточненому позові просив визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 № 202716 від 17 лютого 2019 року, провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 1 200 грн. 00 коп.

Позивач в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву про підтримання уточнених заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сповіщався про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

У наданих суду запереченнях зазначив, що 17 лютого 2019 року о 09 год. 10 хв. на автошляху «Вовчанськ КПП Плетенівка» 3 км., ним було виявлено автомобіль марки «ГАЗ 24», який рухався з с. Гатище в напрямку м. Вовчанськ, на якому не були ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар за межами населеного пункту, чим порушив п. 9.8 ПДР України, після чого ним було зупинено вказаний автомобіль. Після зупинки, водій автомобілю припаркувався на узбіччі, не увімкнувши аварійну сигналізацію, чим порушив п. 9.9 ПДР України. Підійшовши то автомобіля він відрекомендувався, роз`яснив причину зупинки та суть скоєного правопорушення, пред`явив відео фіксацію з нагрудної камери, повідомив про складання постанови про накладення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп., відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП. Постанову відносно ОСОБА_1 складено відповідно вимог ст. 278, 280 КУпАП. Дане правопорушення було зафіксоване нагрудною камерою, але з приводу технічних несправностей було видалено з нагрудної камери. Також у постанові помилково вказано автодорогу «Харків-Вовчанськ-КПП Чугунівка», а не «Вовчанськ КПП Плетенівка». Просив відмовити у позові.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 17 лютого 2019 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Вовчанського ВП старшим лейтенантом Крутько В.Б. було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 202716, відповідно до якої ОСОБА_1 17 лютого 2019 року о 09 год. 10 хв. на автодорозі «Харків-Вовчанськ-ПП-Чугунівка» керував автомобілем марки «ГАЗ 24» реєстраційний номер НОМЕР_1 за межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар та не увімкнув сигнал аварійну сигналізацію після зупинки працівником поліції, чим порушив п.п. 9.8 та 9.9 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, до нього застосовне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивач посилається на те, що доказом вчинення ним правопорушення є оскаржувана постанова, яка винесена з порушеннями вимог КУпАП, оскільки в постанові зазначене не правильне місце розгляду справи - автодорога «Харків-Вовчанськ-КПП Чугунівка», за наявності його заперечень постанова винесена без проведення підготовки, чим порушено вимоги ст. 278 КУпАП, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар за межами населеного пункту та не увімкнення аварійної сигналізації при зупинці працівником поліції.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що місцем розгляду справи та місцем скоєння адміністративного правопорушення зазначена автодорога «Харків-Вовчанськ-КПП Чугунівка», що не відповідає дійсності, оскільки місцем вчинення та розгляду була автодорога «Вовчанськ-КПП Петенівка», що не заперечується відповідачам та підтверджується наданими ним запереченнями.

Разом з тим, порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП).

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 256 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у ст. 251 КУпАП, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення , що встановлено ч. 1 ст. 257 КУпАП.

Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (ст. 77); порушення правил полювання (ч.1 ст. 85); порушення правил рибальства (ч. 3 ст. 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (ст. 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (ч.3 ст. 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (ч. 3 ст. 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (ст. 134); безквитковий проїзд (ст. 135); прояв неповаги до суду (ст. 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. ст. 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у ст. 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч. 1 с. 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення не складався, відразу була винесена постанова, відповідачем до суду не надані докази спростування вказаного факту. Разом з тим, позивач заперечував проти вчинення ним правопорушення, що підтверджується його поясненнями зазначеними у постанові.

У наданих до суду запереченнях відповідач посилається на дані відеофіксації з нагрудної камери, як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які було пред`явлено йому після зупинки автомобіля. Зазначений доказ також просив витребувати позивач. Натомість, із заперечень наданих відповідачем вбачається, що вказаний запис видалено з нагрудної камери з приводу технічної несправності, що дає суду підстави вважати що зазначеного доказу не існує.

Згідно статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Також у постанові зазначено, що дії ОСОБА_1 , які полягали у керуванні транспортним засобом за межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар та неувімкнення аварійної сигналізації після зупинки на вимогу працівника поліції, кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Зазначене дає підстави дійти висновку, що диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає дій, за вчинення яких відносно позивача винесена оскаржувана постанова.

Оцінюючи дії відповідача, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем не було дотримано встановлений законом порядок її винесення, постанова містить не правильне зазначення місця розгляду та вчинення правопорушення, не правильним також є визначена кваліфікація дій особи, а тому вона є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Позивач заперечував порушення ним правил дорожнього руху України. Відповідачем до суду не надані жодного доказу, який би свідчив про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях позивача складу вказаного правопорушення, тому провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд вважає заявлені позовні вимоги про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 286 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно позивача підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею та документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правову допомогу.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат за правову допомогу в розмірі 1 200 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадки надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно вимог ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак позивачем не надано суду доказів в підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, тому зазначені вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5-9, 12, 77, 132, 134, 139, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Вовчанського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Крутька Віталія Борисовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 202716 від 17 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення з урахуванням положень, встановлених ст. ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .

Відповідач інспектор патрульної поліції № 2 Вовчанського відділу поліції ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Крутько Віталій Борисович, місцезнаходження Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Колокольцова, буд. 6.

Суддя -