Справа № 520/11846/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шляхова О.М.

05 червня 2019 р.Справа № 520/11846/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калитки О. М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:
26.12.2018 року законний представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (подалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо не направлення висновку щодо можливості виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги разом з іншими відповідними документами на розгляд комісії до Департаменту фінансів Міністерства оборони України;

- зобов`язати відповідача направити висновок щодо можливості виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги на розгляд Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01.01.2011 року її сину ОСОБА_2 установлена ІІ група інвалідності, у зв`язку з проходженням військової служби. Рішенням МСЕК від 20.12.2011 року група інвалідності підтверджена і встановлена без терміново. Її син був звільнений з лав Радянської Армії у запас 22.01.1998 року на підставі свідоцтва про хворобу від 15.01.1998 року № 401/10. У зв`язку з чим, позивач вважає, що ОСОБА_2 має право на отримання одноразової грошової допомоги, виплата якої передбачена ст. 16 Законом № 2011-XII.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначає, що права на отримання одноразової грошової допомоги син позивачки не має. Так як ОСОБА_2 було звільнено з військової служби у 1998 році, а інвалідність первинно йому встановлена у 2004 році.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений.

Судовим рішенням визнана протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає у ненаправлені висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги та інших відповідних документів ОСОБА_2 на розгляд комісії до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Відповідач зобов`язаний направити висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України для вирішення питання щодо можливості виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги на розгляд Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що уповноважений орган зобов`язаний протягом 15-ти днів з дня реєстрації всіх документів прийняти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю та передати його до розпорядника коштів для прийняття відповідного рішення. При цьому, уповноважений орган, зокрема, військовий комісаріат не має права приймати рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги військовослужбовцю.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та прийняте нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аргументи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, за своїм змістом аналогічні аргументам, наведеним ІНФОРМАЦІЯ_2 у відзиві на адміністративний позов.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що згідно із рішенням Нововодолажського районного суду Харківської області від 12.05.2016 року, що набрало законної сили 24.05.2006 року, ОСОБА_1 є опікуном ОСОБА_2 .

20.05.1997 року ОСОБА_2 був призваний на строкову військову службу до лав Радянської Армії та 22.01.1998 року звільнений в запас на підставі свідоцтва про хворобу від 15.01.1998 року № 401/10.

Згідно довідки МСЕК серії ХАР-03 № 040472 з 09.12.2004 року ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності.

Із протоколу засідання ЦВЛК по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 21.04.2008 року, протокол № 319, захворювання рядового запасу ОСОБА_2 пов`язано з проходженням військової служби.

Згідно рішення МСЕК від 23.12.2010 року ОСОБА_2 з 01.01.2011 року встановлена ІІ група інвалідності, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язано з проходженням військової служби. Рішенням МСЕК від 20.11.2011 року після чергового переогляду 01.01.2012 року ОСОБА_2 група інвалідності підтверджена, причина інвалідності не змінювалася, інвалідність встановлена безстроково.

24.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011-XII.

Листом від 23.07.2018 року ХОВК повідомив позивача про відсутність підстав для призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність останньому встановлено пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби та вона не надала документ, що свідчить про те, що інвалідність у сина настала під час проходження військової служби.

Статтею 41 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги - квітень 2018 року) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII (в редакції, що діяла у травні 2018 року, тобто на час звернення позивача до ХОВК) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 2 Постанови № 975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 (подалі - Постанова № 499), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 року № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 року № 1331;

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, моментом виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення йому інвалідності, тобто 01.01.2011 року, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу III інвалідності, а саме Закон № 2011-XII, в редакції, що була чинною до 01.01.2014 року, та постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Підпунктом 4.7 Положення установлено, що у разі захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) в період проходження військової служби військовослужбовець направляється на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби.

Рішення ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовця оформлюється свідоцтвом про хворобу, довідкою ВЛК, витягом з протоколу засідання ВЛК.

Після проходження ВЛК у разі звернення військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби) лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я оформляє необхідні документи на МСЕК для встановлення йому групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності.

На військовослужбовців строкової військової служби, стосовно яких винесена постанова ВЛК з формулюванням: «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби», командир військової частини подає документи на МСЕК тільки в тому разі, якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) не пов`язане із вчиненням військовослужбовцем злочину чи адміністративного порушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

У разі якщо особа має право на одержання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та на інші допомоги або компенсаційні виплати у зв`язку з ушкодженням здоров`я, які установлені іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України командир військової частини.

Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Цим пунктом Положення передбачено, що у разі настання інвалідності подаються такі, окрім інших, документи: висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом (додаток 13); заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 12).

Відповідно до п.п. 4.8 цього Положення висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідні органи подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів.

Колегія суддів зазначає, що наказом Міністра оборони України від 12.02.2018 року № 58 «Про затвердження Змін до деяких наказів Міністерства оборони України» у додатку 11 Положення слова «має право на отримання зазначеної грошової допомоги в розмірі __ % ___-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності» замінено словами «має право / не має права (зазначити необхідне) на отримання зазначеної грошової допомоги в розмірі ___ % ___-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня ______ року».

Отже, аналіз норм Положення дає підстави дійти висновку про те, що у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів, поданих позивачем ОСОБА_1 відповідач, виконуючи приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України та означеного Положення, повинен був подати до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, окрім іншого, висновок щодо можливості («має право / не має права (зазначити необхідне)) виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 .

При цьому, колегія суддів зауважує, що абзацом 2 п. 4.8 Положення передбачено, якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Означеним Положенням не визначено право, зокрема, обласного військового комісара повернути документи заявнику.

Частиною другою ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 70 рішення у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні рішення судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Калитка