Справа № 824/385/19-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/385/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кривохижої Н.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідача - Бабчука В.І., Фадєєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. 05.04.2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.02.2019 року №ЧВ-227/19/424/АВ/П/ТД-1ФС/072.

1.2. Ухвалою суду від 16.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

1.3. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 13.05.2019 року по справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.05.2019 року.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. У період з 28.01.2019 року по 29.01.2019 року працівниками Управління Держпраці у Чернівецькій області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на предмет дотримання вимог законодавства про працю, мінімальних гарантій в оплаті праці.

2.2. За результатами перевірки 21.02.2019 року заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_3 винесено постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЧВ-№ЧВ-227/19/424/АВ/П/ТД-1ФС/072, якою на підставі статті 259 Кодексу законів про працю України, статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», частини третьої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 та на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 125190 грн. 00 коп.

ІІІ АРГУМЕНТИ СТОРІН

3.1. Позивач вважає, що постанова Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЧВ-№ЧВ-227/19/424/АВ/П/ТД-1ФС/072 від 21.02.2019 року прийнята не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому дана постанова підлягає скасуванню.

3.2. Щодо виявлених під час перевірки порушень, позивач зазначає, що з ОСОБА_4 , з якими не було укладено трудового договору, він уклав цивільно-правові договори, згідно яких ОСОБА_4 здійснював прокладання 25 погонних метрів сантехнічної труби (03.02.2017 р.) та монтаж 5 радіаторів (25.04.2017 р.) за узгодженими між ними розцінками того чи іншого результату (об`єму) роботи. При цьому, як і з будь-якими іншими особами, що допускаються до будівельного майданчика, з ним проведено інструктаж з охорони праці, про що містяться відповідні записи в журналі інструктажів. Те, що перед допуском на будівельний майданчик ОСОБА_4 ознайомили із поведінкою на будівельному майданчику не свідчить про трудові відносини між підприємцем та цією особою.

3.3. Щодо укладення зазначених цивільно-правових договорів, позивач звертає увагу суду на те, що нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. При цьому, у судовому засідання, представник позивача суду пояснив, що укладення таких цивільно-правових договорів було обумовлено необхідністю виконання разових робіт, в яких виникла термінова необхідність. При цьому, діяльність ОСОБА_4 за цивільно-правовими договорами не регламентується правилами внутрішнього трудового розпорядку, він сам визначав час своєї діяльності, а також забезпечував себе необхідними матеріалами та засобами.

3.4. Представники відповідача щодо задоволення позову заперечили та надали суду пояснення відповідно до змісту відзиву на позов від 10.05.2019 року. Зокрема, вважають що під час проведення інспекційного відвідування працівники Управління Держпраці діяли у відповідності до норм чинного законодавства. При цьому пояснили, що у результаті інспекційного відвідування виявлені порушення частини 1 та частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме те, що працівник ОСОБА_4 з 03.02.2019 року був допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівника на роботу. Окрім цього, наголошували, що під час інспекційного відвідування інспектору праці ОСОБА_5 цивільно-правові договори, укладені з ОСОБА_4 , позивачем надані не були. На переконання представників позивача, вказані цивільно-правові договори оформлені після проведення інспекційного відвідування для уникнення відповідальності.

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. 13.05.2019 року представник позивача у підготовчому засіданні заявив клопотання про виклик для допиту в якості свідка ОСОБА_4 . Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 13.05.2019 року вказане клопотання представника позивача задоволено.

4.2. 13.05.2019 року представник відповідача у підготовчому засіданні заявив клопотання, яким просив долучити до матеріалів справи додаткові докази. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 13.05.2019 року вказане клопотання представника відповідача задоволено.

V. ПОКАЗАННЯ СВІДКІВ

5.1. Судом як свідка допитано ОСОБА_4 , який пояснив суду, що ним двічі були надані послуги щодо наладки та ремонту сантехнічного обладнання, згідно укладених з позивачем цивільно-правових договорів, що мало разовий характер. У позивача він по трудовому договору 03.02.2017 року та 25.04.2017 року не працював та інших послуг, окрім зазначених, не надавав. Разом з цим, точного опису виконаних робіт за цивільно-правовими договорами свідок не пам`ятає, однак зазначив, що виконані вони були протягом декількох годин, за що ним отримано відповідну оплату. Окрім цього, суду пояснив, що позивачем щодо нього двічі проведений інструктаж з техніки безпеки, на підтвердження чого ним проставлено підписи у відповідних документах. При ознайомленні з наявними у матеріалах справи цивільно-правовими договорами від 03.02.2017 року та 25.04.2017 року, суду підтвердив, що у даних договорах проставлений його підпис.

Також, суду пояснив, що у зв`язку із значним обсягом роботи, позивач запропонував йому працевлаштуватись у нього на постійні основі, на підставі трудового договору. Зазначену пропозицію він прийняв і протягом 4 місяців працював у позивача сантехніком, після чого був звільнений у зв`язку з виконанням усіх необхідних робіт.

VІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

6.1. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Горішний О.І. зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 13.01.2016 р. Основним видом діяльності позивача є будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20) (а.с. 9-10).

6.2. На підставі договору про надання послуг від 03.02.2017 року, який укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_4 , останній надавав послуги щодо прокладання сантехнічної труби в кількості 25 погонних метрів сантехнічної труби на об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 16). Факт надання послуг засвідчений актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03.02.2017 року (а.с. 18).

6.3. Згідно такого ж договору про надання послуг від 25.04.2017 року, який укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_4 , останній надавав послуги щодо монтажу радіаторів в кількості 5 шт. на об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 17). Факт надання послуг засвідчений актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 24.05.2017 року (а.с. 19).

6.4. Відповідно до наказу «Про прийняття на роботу» № 5 від 16.05.2019 року ОСОБА_4 , на підставі заяви, прийнятий позивачем на роботу монтажником сантехнічних робіт з 17.05.2017 року з оплатою праці згідно штатного розпису за відпрацьований час (а.с. 79).

Про прийняття працівника на роботу здійснено повідомлення до відповідного податкового органу (а.с. 80).

6.5. На підставі наказу Управління Держпраці у Чернівецькій області від 25.01.2019 року №52, направлення на проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №04-043 від 25.01.2019 року працівниками Управління Держпраці у Чернівецькій області проведено інспекційне відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю, мінімальних гарантій в оплаті праці фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце реєстрації - АДРЕСА_2 ) тривалістю 2 (два) робочих дні у період з 28.01.2019 року по 29.01.2019 року (а.с. 38, 39).

6.6. За результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЧВ-227/19/424/АВ від 29.01.2019 року (а.с. 40-43).

6.7. У вказаному акті, зокрема зафіксовано, що перевіркою журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці ФОП ОСОБА_2 який розпочатий з 29 січня 2016 р. встановлено, що ОСОБА_2 03 лютого 2017р. був проведений первинний інструктаж на робочому місці з ОСОБА_4 , який перебуває на посаді сантехніка. Також, відповідно до Журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці 25 квітня 2017 року ОСОБА_4 пройшов повторний інструктаж на робочому місці.

6.8. Перевіркою бухгалтерських та кадрових документів (наказів про прийом працівників, відомостей нарахування заробітної плати, табелів обліку робочого часу) жодних відомостей перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 в день проведеного первинного інструктажу 03.02.2017 року та повторного інструктажу 25.04.2017 року (зафіксованого у Журналі реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці) з працівником ОСОБА_4 виявлено не було.

6.9. Згідно наданих документів (згідно наказу від 16 травні 2017 року №5 ) ОСОБА_4 прийнятий монтажником сантехнічних робіт тільки з 17.05.2017 року, про що 16.05.2017 року повідомлено Чернівецьку ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області.

6.10. В порушення вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України «Укладення трудового договору» працівник ОСОБА_4 з 03 лютого 2017р. був допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

6.11. Вказаний акт отримано позивачем 30.01.2019 року, що підтверджується його підписом, зробленим в акті (а.с. 43).

6.12. З метою усунення порушень зафіксованих в акті інспекційного відвідування від 29.01.2019 №ЧВ-227/19/424/АВ відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-227/19/424/АВ/П від 04.02.2019 року, яким зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 у строк до 04.03.2019 року усунути виявлені порушення (а.с. 44-45).

6.13. Два примірника припису у зв`язку з відмовою керівника чи уповноваженого представника об`єкта відвідування або неможливістю особистого вручення направлено об`єкту відвідування рекомендованим листом із повідомленням про вручення № 263 від 04.02.2019 року (а.с. 45, на звороті).

6.14. 07.02.2019 року начальником Управлінням Держпраці у Чернівецькій області Луцаком І.Г. винесено рішення № ЧВ-227/19/424/АВ/П/ТД та № ЧВ-227/19/424/АВ/П/ІП щодо розгляду справи про накладення штрафу, якими вирішено розглянути справу про накладення штрафу, відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , о 10:00 год. 21.02.2019 року за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 46-47).

6.15. 08.02.2019 року до Управлінням Держпраці у Чернівецькій надійшло заперечення на акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЧВ-227/19/424/АВ від 29.01.2019 року. У даному запереченні зазначено, що інспектор праці ОСОБА_5, дійшов помилкового висновку про наявність порушення трудового законодавства у підприємця ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_4 03.02.2019 року та 25.04.2019 року здійснював свою діяльність за цивільно-правовим договором (а.с. 76).

6.16. 13.02.2019 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій розглянувши заперечення на акт інспекційного відвідування листом № 458/0/04-2/19 повідомило позивача про те, що проходження інструктажу з охорони праці передбачено Законом України «Про охорону праці», а саме ст. 18 зазначено, що працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Дія цього Закону поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю та на всіх працюючих, де роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізична особа, яка використовує найману працю, працівник - особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом) (а.с. 77).

6.17. 11.02.2019 року заступником начальника Управлінням Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_3 оформлено повідомлення про розгляд справи за ст. 265 КЗпП України за результатами інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю (Акт №ЧВ-227/19/424/АВ від 29.01.2019 року), яке направлене позивачу 11.02.2019 року рекомендованим листом із повідомленням про вручення № 319 (а.с. 48, 48 на звороті).

6.18. Згідно витягу з протоколу № 8 про розгляд справи за ст. 265 КЗпП України від 21.02.2019 року за результатами розгляду справи, на підставі акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЧВ-227/19/424/АВ від 29.01.2019 року, на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн., передбачений абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та 4173,00 грн., передбачений абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України (а.с. 49).

6.19. 21.02.2019 року заступником начальника Управлінням Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Г.М. винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-227/19/424/АВ/П/ТД-1ФС/072, якою на позивача, за порушення вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 125190,00 грн. (а.с. 11).

VІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

7.1. Предметом цього позову є постанова управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЧВ-№ЧВ-227/19/424/АВ/П/ТД-1ФС/072 від 21.12.2019 року, згідно якої на позивача накладено штраф.

7.2. Отже, при розгляді цієї справи, суд має надати зазначеному рішенню Управління Держпраці у Чернівецькій області оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

7.3. Так, статтею 42 Конституцією України кожному гарантоване право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Окрім цього, вказана стаття Конституції України зазначає, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

7.4. Спеціальним законом, який регулює правовідносини щодо державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності є Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V від 05.04.2007 року (далі - Закон № 877-V). Даний закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

7.5. Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

7.6. Частиною 1 статті 259 Кодексу законів про працю України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

7.7. Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 96 від 11.02.2015 року передбачено, що Державна служба України з питань праці (Держпраця) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, зокрема, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

7.8. Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

7.9. Територіальні органи Державної служби України з питань праці, зокрема Управління Держпраці у Чернівецькій області, є юридичними особами публічного права, утвореними відповідно до постанови Кабінетом Міністрів України №100 від 11 лютого 2015 року, а відповідно до пункту 1 Положення про Управління Держпраці у Чернівецькій області, затвердженого наказом Держпраці від 03.08.2018 року №84 управління Держпраці у Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковуються.

7.10. Постановою Кабінетом Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 26 квітня 2017 р. № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295).

7.11. Вказана Постанова Кабінету Міністрів України визнана нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 826/8917/17, однак суд зазначає, що на час здійснення інспекційного відвідування Постанова № 295 була чинною.

7.12. Поряд з цим, суд зазначає, що згідно статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці "Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" № 81, яка ратифікована Україною Законом України № 1985-IV від 08.09.2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою. У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

7.13. Окрім цього, згідно статті 16 даної Конвенції, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

7.14. Тобто, Конвенція МОП №81 визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

7.15. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.03.2018 року у справі №697/2073/17.

7.16. Порядок № 295 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

7.17. Згідно пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

7.18. Підставами для здійсненні інспекційного відвідування, відповідно до пункту 5 Порядку № 295, серед іншого є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

7.19. Також, пунктом 19 вказаного Порядку № 295 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

7.20. Крім цього, відповідно до підпункту 50 пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України № 340 від 27.03.2015 року, Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

7.21. Відповідно до матеріалів справи у період з 28.01.2019 року по 29.01.2019 року працівниками Управління Держпраці у Чернівецькій області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на предмет дотримання вимог законодавства про працю, мінімальних гарантій в оплаті праці.

7.22. Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

7.23. У даній справі позиція відповідача ґрунтується на тому, що в ході проведення інспекційного відвідування встановлено, що працівник ОСОБА_4 був допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівника на роботу, що стало підставою для винесення оскаржуваної позивачем постанови №ЧВ-227/19/424/АВ/П/ТД-1ФС/072 від 21.02.2019 року, якою на позивача накладено штраф на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Щодо вказаного варто зазначити наступне.

7.24. Так, відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

7.25. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

7.26. У відповідності до частини 1 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту;4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

7.27. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.24 КЗпП України).

7.28. За правилами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

7.29. Разом з цим, судом встановлено (див. пункти 6.2-6.3 рішення), що між позивачем та громадянином ОСОБА_4 укладалися цивільно-правові договори про надання ним послуг 03.02.2017 року щодо прокладання сантехнічної труби в кількості 25 погонних метрів сантехнічної труби та 25.04.2017 року щодо монтажу радіаторів в кількості 5 шт.

7.30. Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

7.31. Згідно зі статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

7.32. Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

7.33. Дана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 04.07.2018р. у справі № 820/1432/17.

7.34. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

7.35. З аналізу наведених норм слідує, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

7.36. Цивільно-правовими договорами, укладеними між позивачем та громадянином ОСОБА_4 чітко зазначені умови надання останнім послуг щодо наладки та ремонту сантехнічного обладнання на об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 . Зокрема визначено, що виконавець, яким є ОСОБА_4 , надає послуги на свій ризик, самостійно організовує надання таких послуг, на нього не поширюється дія правил внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик та в зручний для нього час. Виконавець ознайомлений із заходами, що забезпечують безпечні умови його роботи на об`єкті, а саме, забезпечення заходів загального характеру з охорони праці і пожежної безпеки. Відповідальність за недотримання цих умов, через яких можливі нещасні випадки, та за допущені ним порушення промислової безпеки, охорони праці, безпеки виконання робіт несе безпосередньо виконавець.

7.37. При цьому, суд звертає увагу, що факт надання послуг ОСОБА_4 засвідчений актами приймання наданих послуг (виконаних робіт) (а.с. 18-19).

7.38. Таким чином, суд дійшов висновку, що визначений даними цивільно-правовими договорами виконавець, за характером наданих ним послуг, не прирівнюється до інших працівників позивача, які працюють за трудовим договором.

7.39. Разом з цим, судом встановлено (див. пункт 6.4 рішення), що ОСОБА_4 працював у позивача за трудовим договором починаючи з 17.05.2017 року, що підтверджується наказом про прийняття на роботу. Таким чином, факт працевлаштування ОСОБА_4 за трудовим договором, так і надання ним послуг за цивільно-правовими договорами, мали місце до початку проведення інспекційного відвідування. При цьому, суд звертає увагу, що на час проведення інспекційного відвідування, працівників, які були допущенні до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним орган, виявлено не було

7.40. Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як показаннями свідків.

7.41. Судом, шляхом допиту свідка ОСОБА_4 , встановлено, що надання ним послуг щодо наладки та ремонту сантехнічного обладнання, згідно укладених цивільно-правових договорів, мало разовий характер.

Показання свідка є логічними та узгоджуються з матеріалами справи, підстав вважати ці показання неправдивими у суду немає.

7.42. За таких обставин, суд приходить до висновку про неправомірність висновку відповідача, що в супереч ч. 1 та ч. 3 статті 24 КЗпП України працівник ОСОБА_4 був допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівника на роботу.

7.43. Щодо позиції представників відповідача згідно якої, цивільно-правові договори між позивачем та ОСОБА_4 , акти виконаних робіт та показання свідка ОСОБА_4 є такими, що створенні штучно з метою уникнення відповідальності за скоєнні правопорушення, суд зазначає, що така позиція відповідача ґрунтується виключно на припущеннях, які необґрунтовані належними та допустимим доказами (в тому числі відсутній обвинувальний вироку суду щодо надання завідомо неправдивих показань).

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

8.1. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

8.2. Відповідачем не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваної позивачем постанови, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

8.3. За таких обставин, суд вважає, що постанова управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-227/19/424/АВ/П/ТД-1ФС/072 від 21.02.2019 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

ІХ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

9.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

9.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1251 грн. 90 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 16 від 10.04.2019 року (а.с. 3).

9.3. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує, на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1251 грн. 90 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.02.2019 року №ЧВ-227/19/424/АВ/П/ТД-1ФС/072.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області (58003, вул. Зелена, 3, м. Чернівці, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого згідно платіжного доручення № 16 від 10.04.2019 року судового збору у розмірі 1251 (одна тисяча двісті п`ятдесят одну) грн. 90 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 05 червня 2019 року.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Управління Держпраці у Чернівецькій області (58003, м. Чернівці, вул. Зелена, 3, ).

Суддя О.В. Анісімов