Справа № 440/1900/19
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

31 травня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/1900/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши матеріали позовної заяви Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" до Регіонального відділення Фонду державного майна України у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України, Громадська організація "Захисту дітей та інвалідів" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2019 року Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України, Громадська організація "Захисту дітей та інвалідів" в якому просив:

- визнати протиправними дії Регіонального відділення Фонду державного майна по Полтавській області в питанні повернення документів потенційному орендарю та припинення процедури передачі державного майна в оренду,

- зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна по Полтавській області продовжити процедуру передачі в оренду нерухомого майна - виробничого будинку, загальною площею 1981,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі заяви потенційного орендаря від 06 липня 2018 року.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідно до Єдиного реєстру об`єктів державної власності обліковується нерухоме державне майно: "виробничий будинок, літ А-5 (будівля КПО)" (реєстровий номер 33689922.33.АААЖЛБ804) за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , яка перебуває на балансі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" (61034, м.Харків, вул. Переможців, 6-А, ідентифікаційний код 38746882). Законом України "Про оренду державного та комунального майна" визначено порядок передачі державного та комунального майна в оренду фізичним та юридичним особам з метою забезпечення підвищення ефективності використання. Статтею 9 вищевказаного Закону встановлено, що в разі надходження до орендодавця заяви про оренду нерухомого майна, орендодавець, за умови відсутності заборони на передачу майна в оренду, у п`ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном. Орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п`ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди. Однак Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, отримавши погодження органу управління майном на укладення договору відповідно всі необхідні документи від балансоутримувача до порядку визначеному Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 року №906, самовільно на власний розсуд зупинило процедуру укладання договору щодо державного майна. Зазначив, що за приписами статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому у разі порушення своїх прав власник в силу статті 391 Цивільного кодексу України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

За приписами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Як випливає із позовної заяви 06 липня 2018 року Громадська організація "Захисту дітей та інвалідів" звернулася до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Полтавській області із заявою в якій просила надати в оренду державне нерухоме майно - виробничий будинок, загальною площею 1981,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , вул. АДРЕСА_1 , що обліковується на балансі Концерну "Військовторгсервіс", строком на 10 років.

Листом №11-102-2576 від 10 липня 2018 року Регіональне відділення Фонду державного майна України в Полтавській області повідомило Концерн "Військторгсервіс", що відділенням, як орендодавцем державного майна, отримано пакет документів від потенційного орендаря Громадської організації "Захисту дітей та інвалідів" щодо укладення договору оренди державного нерухомого майна - виробничого будинку. Для проведення подальшої роботи по укладенню договору оренди відповідно до норм Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про Фонд державного майна України", наказу ФДМУ від 15 лютого 2013 року №201 "Про затвердження Переліку документів, які подаються орендодавцеві для укладення договору оренди майна, що належить до державної власності", необхідно подати додаткові документи.

Листом №378 від 29 листопада 2018 року Концерн "Військовторгсервіс" повідомив Регіональне відділення Фонду державного майна України в Полтавській області, що ухвалою Господарського суду Полтавської області відкрито провадження у справі про визнання недійсним Договору №60/17-Н від 18 жовтня 2017 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Полтавській області та громадською організацією "Захисту інвалідів та підтримки дітей сиріт" про передачу в оренду нерухомого державного майна виробничого будинку, літ А/5 (Будівля КПО) (реєстровий номер 33689922.33.АААЖЛБ804) загальною площею 1 981,20 кв.м, розташованого за адресою: м.Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 14-а/22 недійсним. До моменту завершення судових спорів щодо вказаного приміщення, задля недопущення простою та псування державного майна, а також для отримання прибутків балансоутримувача та держави, прийнято рішення передати майно в тимчасове користування за відповідними договорами.

Листом №51/19 від 19 березня 2019 року Концерн "Військовторгсервіс" повідомив Регіональне відділення Фонду державного майна України в Полтавській області, що між філією "Східна" Концерну "Військторгсервіс" та фактичними користувачами приміщень укладено договори про тимчасове використання нерухомого майна, що належить до державної власності на час існування судового провадження по справі №917/133/18 та до моменту укладення основного договору між РВ ФДМУ по Полтавській області та майбутнім орендарем.

Листом №11-101-0217 від 10 квітня 2019 року Регіональне відділення Фонду державного майна України в Полтавській області повідомило Концерн "Військовторгсервіс", що за результатами розгляду листа №51/19 від 19 березня 2019 року для укладення договору оренди майна, балансоутримувачу об`єкта оренди необхідно надати до регіонального відділення пакет документів.

Позивач не погоджуючись із такою процедурою укладення договору оренди майна, яке є його власністю та вважаючи, що відповідач порушив Закон України "Про оренду державного та комунального майна", звернувся до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року по справі №820/7173/16 (К/9901/25603/18) "неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин".

Повноваження Регіонального відділення у сфері оренди державного майна визначені пунктом 5.3 Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, яке затверджено наказом Фонду державного майна України від 15 травня 2012 року №678 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 червня 2012 року за № 935/21247 згідно якого, регіональне відділення , окрім іншого, виступає орендодавцем цілісних (єдиних) майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло у процесі приватизації (корпоратизації) до статутного капіталу господарських товариств, що перебувають у державній власності.

Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності визначається Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду держаного та комунального майна" державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Так за приписами частини першої - третьої статті 9 вищевказаного Закону фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону. У разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець, за умови відсутності заборони на передачу майна в оренду, у п`ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном. Орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п`ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди.

У разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержання відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду (частина восьма Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Пунктами 1, 2 частини першої статті 287 цього Кодексу встановлено, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим або місцевими радами управляти майном, - відповідно щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують, зокрема, спори, пов`язані з процедурою передачі в оренду державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду).

Беручи до уваги наведене, враховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, суд дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, із врахуванням вищенаведеного у відкритті провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 170, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" до Регіонального відділення Фонду державного майна України у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя С.О. Удовіченко