Справа № 640/5111/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5111/19 Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Косенчук В. Ю., представника третьої особи Гурової А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) про відмову у забезпеченні позову державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Міністерство юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні: позивача - державний реєстратор Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженко Олексій Сергійович, відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ДП «Адміністрація морських портів України» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерство юстиції України про визнання протиправним і скасування наказу від 04.03.2019 р. № 671/15; зобов`язання відповідача поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення іншого речового права - права користування (сервітуту), відомості про яку внесені на підставі рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженка О. С. від 21.01.2019 р. індексний № 45135952.

Також позивачем до суду першої інстанції було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу Мін`юсту від 04.03.2019 р. № 671/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» до вирішення спору та заборони ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» вимагати у будь-якій формі та будь-якими засобами від позивача виконання умов договору про встановлення сервітуту від 10.07.2013 р. № А6-А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржуваним наказом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно було відновлено записи про реєстрацію права користування на причал № 9 та причальну інфраструктуру за третьою особою.

Апелянт вважає, що відповідач, фактично, прийняв рішення про продовження строку сервітуту, вийшовши за межі своїх повноважень у цьому питанні.

Вказане, на думку апелянта, свідчить про наявність ознак протиправності оскаржуваного наказу.

Неможливість ефективного захисту порушених прав позивач вбачає у можливих збитках, що будуть отримані ним за умови продовження договірних господарських відносин з третьою особою.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від третьої особи (ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв») надійшов відзив, зареєстрований 27.05.2019 р. № 18944, у якому зазначено, що заявником не конкретизовано розмір та характер збитків, які матимуть місце у випадку незабезпечення позову; не доведено існування факту примушування до виконання договору сервітуту; не зазначено, які господарські операції позивач не має можливості відобразити у бухгалтерському обліку.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, суть спору полягає у питанні продовження господарських відносин позивача з третьою особою, оскільки необхідність забезпечення позову позивач обгрунтовує позицією, що господарські відносини є припиненими, відтак обов`язок виконання договору позивачем є вичерпаним.

Предметом спору є наказ відповідача, яким скасовано державну реєстрацію припинення прав.

У прохальній частині заявленого позову у вимогах зобов`язального характеру, що підлягатимуть виконанню у випадку їх задоволення, позивач просить зобов`язати відповідача поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення іншого речового права - права користування (сервітуту), відомості про яку внесені на підставі рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженка О. С. від 21.01.2019 р. індексний № 45135952.

Перевіривши можливість виконання відповідачем таких вимог, колегія суддів приходить до висновку, що як зупення дії спірного наказу так і продовження його дії на період судового спору жодним чином не має впливу на утрудненість чи неможливість виконання рішення у заявлений позивачем спосіб.

Щодо очевидного характеру протиправності оскаржуваного рішення колегія суддів зауважує, що процесуальне законодавство не містить критеріїв очевидності ознак протиправності рішень, дій чи бездіяльності.

Тому суд апеляційної інстанції, на власне переконання, вважає, що очевидною є така протиправність, яка прямо і відкрито суперечить нормі чинного закону, прийнятого з дотриманням принципів правової визначеності та верховенства права, чим демонструє неповагу до суспільних відносин та норм поведінки, що їх регулюють.

Очевидною протиправність буде у тому випадку, коли без розгляду справи по суті (оцінки доказів, перевірки доводів сторін) суд встановить у рішенні, дії чи бездіяльності настільки грубе, явне і безсумнівне порушення норм права, що цей факт зможе стати преюдицією для визнання протиправним такого рішення (дій чи бездіяльності) за результатами розгляду справи по суті без додаткових обґрунтувань.

Зазначаючи про очевидну протиправність, позивач вказав на вчинення відповідачем дій з відновлення договірних віносин між позивачем та третьою особою, натомість, такі доводи не відповідають змісту оскаржуваного наказу, яким скасовано рішення про державну реєстрацію припинення прав.

В свою чергу, наслідки наказу, з якими позивач ототожнює порушення своїх прав, є похідними від рішення суб`єкта владних повноважень, допускають певну різноманітність, мають ймовірність відсутності, що в сукупності дає підстави вважати відмінним вказаний довід позивача від факту очевидності за критерієм моменту настання.

Для наявності підстав для забезпечення позову в межах даного спору за критерієм очевидності факт очевидності повинен мати місце в момент прийняття наказу.

Наслідки ж такого наказу, що матимуть місце в майбутньому, на переконання колегії суддів, підлягають перевірці в ході судового розгляду та на момент розгляду питання судом апеляційної інстанції не встановлені.

Щодо доводів апелянта про необхідність забезпечення позову з метою недопущення порушення його прав та інтересів, колегія суддів зауважує, що у спорі, що розглядається, до вирішення спору по суті суд адміністративної юрисдикції повинен дотримуватись балансу інтересів між позивачем та третьою особою, яка у відзиві наголошує на відновленні оскаржуваним наказом її прав та просить залишити оскаржуваний наказ в силі.

Відтак колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наведених апелянтом підстав.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 150, 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року про відмову у забезпеченні позову державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Міністерство юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні: позивача - державний реєстратор Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженко Олексій Сергійович, відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 30.05.2019 р.)