Справа № 120/1338/19-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

31 травня 2019 р. Справа № 120/1338/19-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Слободонюка М.В.,
секретаря судового засідання: Кулика В.В.
представника позивача: адвоката Герасимчука С.П.
представника відповідача: Заїки О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина Йорданії ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом громадянина Йорданії ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання.
Рішенням суду від 21.05.2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Разом із тим за клопотанням представника позивача в порядку ст. 143 КАС України питання про судові витрати на правничу допомогу призначено до вирішення після ухвалення рішення по суті позовних вимог на 31.05.2019 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги щодо розподілу судових витрат підтримав та просив стягнути з УДМС України у Вінницькій області на користь ОСОБА_3 20000 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заявленої суми позивач посилається на договір про надання професійної правничої допомоги №49/19а від 08.04.2019р., квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 від 08.04.2019р. на суму 20000 грн., детальний опис робіт (наданих послуг) за вказаним договором, а також на матеріали справи, які фактично підтверджують обсяг виконаних робіт (наданих послуг).

Представник відповідача категорично заперечив щодо задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. Свої доводи з цього приводу виклав як в наданих суду в процесі розгляду справи письмових доповненнях до відзиву від 21.05.2019 року так і в письмових запереченнях щодо опису робіт (наданих послуг), поданих суду 28.05.2019 року. Зокрема зазначає, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували фактично понесені витрати на правничу допомогу адвоката, оскільки долучена до позовної заяви квитанція до прибуткового касового ордеру №3 від 08.04.2019 року підписана касиром без зазначення прізвища та ініціалів відповідальної особи. Крім того представником позивача не надано книги обліку доходів та витрат на підтвердження факту оплати послуг з надання професійної правничої допомоги. Також відповідач не погоджується із розрахунком витраченого часу на надання правової допомоги та вказує на нерозумність і не співмірність заявленої суми фактично витраченому адвокатом часу.

Таким чином представник відповідача просить відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення 20000 грн. витрат на правничу допомогу.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та вивчивши матеріали справи, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат приходить до наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Види адвокатської діяльності перераховані у статті 19 вказаного Закону.

Відповідно до положень пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1- 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, про що наголошує відповідач у своїх запереченнях. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Як встановлено судом на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги №49/19-а від 08.04.2019 року з додатком № 1 до нього, детальний опис робіт (наданих послуг) за договором №49/19 від 08.04.2019 року з зазначенням кількості годин, витрачених на кожну з наданих послуг, квитанцію до прибуткового касового ордера №3 від 08.04.2019 року про оплату 20000 грн. за надані послуги згідно укладеного договору.

Відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №49/19 від 08.04.2019 року адвокат взяв на себе зобов`язання з надання позивачу наступної правової допомоги (п. 2.2 Договору):

- надання усних та письмових консультацій з питань захисту прав та інтересів клієнта стосовно оскарження рішення Управління ДМСУ у Вінницькій області про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 ОСОБА_3 ;

- представляти у встановленому порядку інтереси клієнта в судах всіх рівнів пов`язаних із розглядом даної справи, а також в органах державної влади, органах прикордонної служби, органах державної міграційної служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питань захисту прав клієнта.

Згідно з п. 4.1 Договору гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього Договору (додаток №1), а позивач погоджується сплатити адвокату 100% обумовленої суми гонорару в день укладення вказаного договору або не пізніше 3-х днів після його підписання.

У відповідності до Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги №49/19 від 08.04.2019 року сторони погодили розмір винагороди (гонорару) в сумі 20000 гривень, який включає в себе вартість надання юридичних консультацій, підготовку та подання до суду позовної заяви, представництво в судах. Вказана сума не може бути зменшена. Крім того сторони визначили, що акт виконаних робіт позивач отримує після остаточного рішення у справі, а розрахунки позивач здійснює в готівковій формі, про що адвокатом видається квитанція про сплату гонорару.

08.04.2019 року позивачем було сплачено 20000 грн. в якості гонорару у відповідності до договору №49/19-а від 08.04.2019 року, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера №3 від 08.04.2019 року.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) за договором №49/19-а від 08.04.2019 року, адвокатом в межах здійснення захисту позивача витрачено 19 годин з обґрунтуванням яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно було пов`язані саме із розглядом даної справи, а виконана адвокатом робота (надані послуги) знайшла своє відображення у матеріалах справи.

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 року по справі №826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

У даному випадку доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є квитанція до прибуткового касового ордера № 3 від 08.04.2019 року, яка по формі та змісту відповідає вимогам, передбаченим Положенням про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженою Постановою Правління Національного Банку України від 29.12.2017 року № 148. Доводи відповідача про те, що у такій квитанції не зазначено прізвище та ініціали касира в даному випадку є безпідставними, оскільки відповідні кошти отримані від позивача адвокатом Герасимчуком С. П., який займається адвокатською діяльністю як фізична особа-підприємець, а тому останній і є особою яка уповноважена видавати такі документи та їх підписувати. Також закон не вимагає у позивача надання ним доказів оприбуткування отриманих адвокатом коштів в якості гонорару за надані послуги.

У той же час, на думку суду, розмір понесених витрат на правничу допомогу в сумі 20000 грн. не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява N 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У даному випадку суд зазначає, що дана справа є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглянута судом фактично за одне судове засідання. В межах розгляду справи судом було відмовлено у задоволенні заяви позивача, підготовленої та поданої адвокатом, про забезпечення позову, що виключає можливість врахування в цій частині понесених позивачем витрат. Крім того і інший обсяг виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом також не можливо визнати занадто об`ємним. Відтак, на думку суду, є слушними доводи відповідача, що понесені позивачем витрати в сумі 20000 гривень є не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг. Тому суд, виходячи із критерію пропорційності, вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити та стягнути із відповідача 3000 гривень у відшкодування понесених позивачем витрат.

За таких обставин заявлену позивачем вимогу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 90, 94, 134, 139, 143, 241, 242, 246, 247, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката задовольнити частково.

Стягнути на користь громадянина Йорданії ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 ) 3000 (три тисячі) гривень у відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050).

У стягненні решти суми витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: громадянина Йорданії ОСОБА_3 (посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович