Справа № 480/72/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 р. Справа № 480/72/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року (ухвалене суддею Кравченков Є.Д. порядку спрощеного провадження) по справі № 480/72/19

за позовом ОСОБА_1 до Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому, просила: визнати неправомірними дії відповідача при повторному призначенні її пенсії, в зв`язку з втратою годувальника 16.11.2017 р. та здійсненні її перерахування, відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 р. по справі № 818/1053/18; зобов`язати відповідача здійснити з 16.11.2017 р. перерахування, згідно з п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 4,54632 та коефіцієнта страхового стажу 0,39250, з урахуванням ч. 1 ст. 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 р. по справі № 818/1053/18, яке набрало законної сили 26.06.2018 р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії відповідача при здійсненні перерахунку пенсії покійного чоловіка ОСОБА_2 та при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 16.11.2017 р. та від 29.12.2017 р., з урахуванням висновків суду; відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання здійснити перерахунок пенсії покійного чоловіка ОСОБА_2 із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 4,54632 та призначити при цьому пенсію ОСОБА_1 , в зв`язку з втратою годувальника (а.с. 47-48).

На виконання вищевказаного рішення суду, розпорядженням Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області проведено перерахунок пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_1 , згідно з яким розмір пенсії позивача з 01.08.2018 р. складає 1514,09 грн. та відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 29.12.2017 р. № 2091 про перерахунок пенсії в разі втрати годувальника з додаванням стажу, а саме зарахування періоду навчання годувальника позивачки (покійного чоловіка ОСОБА_2 ), відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058.

За результатами розгляду зазначеної заяви рішенням № 60 від 26.07.2018 р. відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії в разі втрати годувальника з додаванням стажу (а.с. 56).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач оскаржує дії відповідача, які вчинені ним на виконання рішення суду, а не у зв`язку з виникненням нових правовідносин і позивачем обраний невірний спосіб захисту порушених прав, отже підстави для задоволення адміністративного позову немає.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення закріплені у ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказані норми кореспондуються із нормами ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами 3 та 4 вказаної статті передбачено, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Як визначено ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Так, вказаною нормою визначено особливий порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, який здійснюється судом в процесі контролю за виконанням судових рішень.

Суд при вирішенні спору повинен встановити природу спірних правовідносин, а саме те, які рішення, дії чи бездіяльність відповідача призвела до порушення прав позивача, чи такі пов`язані з виконанням рішення суду, чи вчинені відповідачем у зв`язку з виникненням нових правовідносин.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 12.11.2018 р. у справі № 806/3099/17 (№ К/9901/50917/18).

Крім того, в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 р. по справі № 520/11892/17, вказано, що наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що предметом позову у цій справі є оскарження дій відповідача про перерахунок пенсії позивачу, вчинених на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 р. по справі № 818/1053/18, яке набрало законної сили 26.06.2018 р.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що у цій справі позивач оскаржує дії відповідача, які вчинені ним на виконання рішення суду, а не у зв`язку з виникненням нових правовідносин, тобто, фактичний зміст правовідносин, що виникли між сторонами, полягає в контролі за виконанням вказаного вище судового рішення в адміністративній справі № 818/1053/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зміст такої заяви, порядок її подання і судового розгляду визначені ч. ч. 2-6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, у разі протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача - суб`єкта владних повноважень, при виконанні рішення в адміністративній справі, до адміністративного суду слід подавати відповідну заяву, а не новий адміністративний позов.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обрання позивачем невірного способу захисту порушених прав, і як наслідок - відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірними дій Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області при повторному призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника 16.11.2017 року, не здійсненні її перерахування відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 року по справі № 818/1053/18.

Оскільки друга позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити з 16.11.2017 р. перерахування, згідно з п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 4,54632 та коефіцієнта страхового стажу 0,39250, з урахуванням частини першої статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника" є похідною від першої позовної вимоги, то вона також не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 р. по справі № 480/72/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич