Справа № 1540/3827/18
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3827/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бурана Андрія Володимировича про визнання протиправними та скасування рішень, скасування записів, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бурана Андрія Володимировича, в якій просив: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41857433 від 02.07.2018 14:26:58, прийняте державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 26854352 від 26.06.2018 16:45:45, що був здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41857433 від 02.07.2018 14:26:58, прийнятим державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41897163 від 04.07.2018 15:13:46, прийняте державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 26890823 від 26.06.2018 16:45:45, що був здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41897163 від 04.07.2018 15:13:46, прийнятим державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

04.07.2018 ОСОБА_1 згідно інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що на належну на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 216, відповідно до Постанови Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 по справі № 498/232/17 перереєстровано право власності на ОСОБА_2 . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем 26.06.2018 об 16:45:45 про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис № 26854352 на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41857433 від 02.07.2018 об 14:26:58. Прийняте відповідачем рішення про державну реєстрацію суперечить постанові Апеляційного суду Одеської області по справі № 498/232/17. У резолютивній частині постанови Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 по справі № 498/232/17 суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 29/100 або 1/3 частини, які іменуються ще як квартира АДРЕСА_1 . Попри висновок Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 по справі № 498/232/17 про те, що квартири є частками домоволодіння в АДРЕСА_2 , відповідачем внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості про форму власності: приватна та розмір частки 1/1. В порушення п.30 постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» відповідач не вніс відомості про вид спільної власності та відомості про суб`єкта права власності щодо кожного співвласника із присвоєнням кожному запису про право власності окремого номера. 04.07.2018 Держреєстратором було виявлено допущені помилки при вчиненні вищезазначених реєстраційних дій і як наслідок відмінено помилкові операції. В подальшому Держреєстратор в цей же день провів реєстрацію права власності гр. ОСОБА_2 на 29/100 частин нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 по справі № 498/232/17, відповідно до прийнятого ним рішення № 41897163 від 04.07.2018 (розділ на нерухоме майно № 216, запис про право власності № 26890823). Прийняте Відповідачем Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41897163 від 04.07.2018 об 15:13:46 суперечить вимогам законодавства та постанові Апеляційного суду Одеської області від 04.07.2018 по справі № 498/232/17.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бурана Андрія Володимировича про визнання протиправними та скасування рішень, скасування записів було прийнято до провадження.

В наявному в матеріалах справи відзиву відповідач вказує, що згідно постанови Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 по справі № 498/232/17 правовстановлюючі документи, які слугували підставою права власності позивача на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , а саме договір купівлі-продажу, посвідчений 14 листопада 2003 року за реєстром № 1750 Фрунзівською державною нотаріальною конторою Одеської області, рішення виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області за № 9 від 26 січня 2007 року, видане 05 червня 2007 року виконавчим комітетом Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області свідоцтво про право власності НОМЕР_1 , визнані недійсними. Оскаржуване Позивачем рішення № 41857433 від 02.07.2018 р. Державного реєстратора Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бурана А.В. жодним чином не стосується позивача та не впливає на його права оскільки є актом індивідуальної дії спрямованого на права третьої особи гр. ОСОБА_2 та є констатацією факту визнання права власності за останнім, що і закріплено в статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на нерухоме майно згідно постанови Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 по справі № 498/232/17.

Згідно з ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням зазначеного, суд вирішив розглянути вказану справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 24.05.2017 року ОСОБА_1 був власником 1/1 частини нерухомого майна квартири, яка знадиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 34,8 кв. м, житловою 13,3 кв. м відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.05.2017 року № 87945579.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Фрунзівського районного суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області про скасування рішень, визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 12.01.2018 року у справі № 498/232/17 у позові ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області про скасування рішень, визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання права власності на спадкове майно було відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 року у справі № 498/232/17 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Корой Івана Дмитровича було задоволено частково, рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 12 січня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, визнано недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 14 листопада 2003 року за реєстром № 1750 Фрунзівською державною нотаріальною конторою Одеської області, за яким товариство з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск» продало, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 , яка належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу підписаного сторонами 20.09.2000 року, визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області за № 9 від 26 січня 2007 року, яким було замінено правовий документ - договір купівлі-продажу № 1597 від 21.11.2000 року на правовий документ - свідоцтво про право власності на ОСОБА_1 , визнано недійсним видане 05 червня 2007 року виконавчим комітетом Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області свідоцтво про право власності, за яким квартира за АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 29/100 або 1/3 частини, які іменуються ще як квартира АДРЕСА_1 .

На підставі прийнятого рішення № 41857433 від 02.07.2018 року Державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном А.В. відкрито розділ на нерухоме майно за № 216 та проведено реєстрацію права власності за № 26854352 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , розмір частки 1/1, за гр. ОСОБА_2 на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 року по справі № 498/232/17.

Відповідач зазначає, що при видачі документів гр. ОСОБА_4 04.07.2018 року виявлено технічну помилку допущену Державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном А.В. при проведенні реєстрації прав власності на вищевказану квартиру за гр. ОСОБА_4 , а саме помилково зазначено в рішенні № 41857433 від 02.07.2018 року та в записі про право власності № 26854352 частку гр. ОСОБА_4 1/1, тоді як належна йому частка становить 29/100 частин. Дана технічна помилка допущена Державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном А.В. внаслідок власного розуміння, складно викладеної резолютивної частини постанови Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 по справі № 498/232/17.

З метою виправлення допущеної технічної помилки Державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_5 було вчинено наступні дії: 1) відміна помилкової операції із заявою, а саме задоволення заяви; 2) відміна помилкової операції із заявою, а саме відміна помилкового рішення № 41857433 від 02.07.2018 року; 3) видалення запису про право власності за № 26854352, як помилкового; 4) видалення розділу за № 216, як помилкового.

В подальшому Державний реєстратор Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран А.В. з урахуванням виправленої помилки провів реєстрацію права власності гр. ОСОБА_4 на 29/100 частин нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 року по справі № 498/232/17 відповідно до рішення № 41897163 від 04.07.2018 року (розділ на нерухоме майно № 216, запис про право власності № 26890823).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.08.2018 року у справі № 498/232/17 було виправлено описку в постанові апеляційного суду Одеської області від 22 травня 2018 року, виклавши 11 абзац 6 сторінки даної постанови у наступній редакції: «Проте наведеного суд першої інстанції не врахував і набув помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_4 про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 19/100 або 1/3 частини, «які іменуються ще як квартира АДРЕСА_4 » АДРЕСА_2 .», було виправлено описку в постанові апеляційного суду Одеської області від 22 травня 2018 року, виклавши 13 абзац 6 сторінки даної постанови у наступній редакції: «Ухвалюючи нове судове рішення апеляційний суд виходить з доведеності порушення прав ОСОБА_4 , як спадкоємця після смерті батька ОСОБА_3 щодо 19/100 або 1/3 частини, «які іменуються ще як квартира АДРЕСА_1 , на якого були переведені права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу від 20.09.2000 року згідно з рішенням суду, яке вступило в законну силу 14.03.2012 року і не може не визнаватися державою в якості підстави для здійснення державної реєстрації права власності за Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діяла на час набуття судовим рішенням законної сили.», було виправлено описку в постанові апеляційного суду Одеської області від 22 травня 2018 року, виклавши 6 абзац 8 сторінки резолютивної частини даної постанови у наступній редакції: «Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 19/100 або 1/3 частини, які «іменуються ще як квартира АДРЕСА_4 » АДРЕСА_2 .».

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

З матеріалів справи вбачається, що Апеляційний суд Одеської області в постанові від 22.05.2018 року у справі № 498/232/17 встановив, що згідно рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 15 липня 2008 року, яке вступило в законну силу 14.03.2012 року, на ОСОБА_3 було переведено права та обов`язки покупця за договором від 20.09.2000 року купівлі продажу19/100 або 1/3 частини житлового будинку, дане рішення набрало законної сили 14 березня 2012 року; згідно копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; згідно заяви від 27 лютого 2015 року позивач по справі № 498/232/17 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 19/100 або 1/3 частини житлового будинку за АДРЕСА_2 ; згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.02.2015 року державного нотаріуса Шавша Г.М., Васюхнику Володимиру Івановичу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що він не надав документів щодо належності спадкодавцеві 19/100 або 1/3 частини житлового будинку за АДРЕСА_2 ; колишні первісні власники ОСОБА_3 та ОСОБА_6 21.11.1990 року придбали належні їм квартири, які складали відповідні частки (52/100 та 19/100) у домоволодінні в АДРЕСА_2 , яке належало Великомихайлівському комбінату комунальних підприємств; решта домоволодіння - 29/100 часток належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності виданого комітетом по приватизації Великомихайлівської районної ради народних депутатів 20.01.1991 року.

На підставі вказаних обставин, Апеляційний суд Одеської області в постанові від 22.05.2018 року у справі № 498/232/17 прийшов до висновку, що придбані жилі приміщення в смт АДРЕСА_5 Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської АДРЕСА_6 (квартири) складали певні частки у спільній частковій власності, тобто жодна з квартир у встановленому порядку не була виділена в окрему одиницю та не була поділена між співвласниками домоволодіння через укладення відповідного договору, який посвідчується в нотаріальному порядку, а тому квартири є частками домоволодіння в АДРЕСА_2 .

Згідно з ч.ч.1-2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 112, визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з п.п.18-20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 112, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. У разі надходження відповідно до цього Порядку відомостей з Державного земельного кадастру про відсутність в останньому відомостей про земельну ділянку державний реєстратор за зазначеним у заяві кадастровим номером за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав приймає виключно рішення щодо відмови в державній реєстрації прав. У разі проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі проведення державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно державним реєстратором приймається одне рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. У разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства. За наявності зареєстрованих речових прав на такий об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб`єктів цих прав до відповідного відкритого розділу. Під час проведення державної реєстрації права спільної власності на земельну ділянку щодо одного із співвласників у разі наявності у відомостях Державного земельного кадастру, отриманих відповідно до цього Порядку, відомостей про право спільної власності на земельну ділянку із зазначенням усіх співвласників, перенесених з державного реєстру земель, державний реєстратор одночасно з державною реєстрацією права спільної власності щодо одного із співвласників також переносить відомості про інших співвласників на таку земельну ділянку до відповідного відкритого розділу в Державному реєстрі прав. Перенесення відомостей про кожного із співвласників на земельну ділянку у випадку, передбаченому абзацом третім цього пункту, здійснюється виключно за відсутності у Державному реєстрі прав відомостей про перехід права власності відповідного співвласника до третьої особи. У разі наявності в отриманих відповідно до цього Порядку відомостях Державного земельного кадастру, крім відомостей про право власності на земельну ділянку, перенесених з державного реєстру земель відомостей про інші речові права, державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав також переносить такі відомості з Державного земельного кадастру про речові права на таку земельну ділянку, про суб`єктів зазначених прав до відповідного відкритого розділу. У разі коли відкриття розділу у Державному реєстрі прав здійснюється у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб`єктів цих прав щодо об`єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об`єктів нерухомого майна, які об`єднуються, до відповідних розділів, відкритих на кожний з новостворених об`єктів нерухомого майна.

З урахуванням зазначеного, суд погоджується з позивачем, що Державний реєстратор Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Андрій Володимирович, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41857433 від 02.07.2018 14:26:58 та вносячи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 26854352 від 26.06.2018 16:45:45, порушив вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 112, оскільки не перевірив відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах.

Також, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 112, реєстратор не наділений повноваженнями самостійно виправляти допущені технічні помилки після прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесення відповідного запису до реєстру, шляхом: відміни помилкової операції із заявою, а саме задоволення заяви; відміни помилкової операції із заявою, а саме відміна помилкового рішення; видалення запису про право власності, як помилкового; видалення розділу, як помилкового.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» лише передбачена можливість у разі виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав за відповідною заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача вносити зміни до цих записів реєстратором, якщо помилка в реєстрі не впливає на права третіх осіб.

Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41857433 від 02.07.2018 14:26:58, прийняте державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем, є протиправним та належить до скасування.

З урахуванням зазначеного, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності: 26854352 від 26.06.2018 16:45:45, що був здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41857433 від 02.07.2018 14:26:58, прийнятим державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем, також слід скасувати.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з п.45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 112, у разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав.

Як вже було зазначено судом вище, постановою Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 року у справі № 498/232/17 з урахуванням ухвали від 20.08.2018 року про виправлення описки було, крім іншого, визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 19/100 або 1/3 частини, які «іменуються ще як квартира АДРЕСА_4 » АДРЕСА_2 .

Разом з цим, відповідач провів реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 29/100 частин нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до рішення № 41897163 від 04.07.2018 року (розділ на нерухоме майно № 216, запис про право власності № 26890823).

З урахуванням зазначеного, суд погоджується з позивачем, що Державний реєстратор Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Андрій Володимирович, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41897163 від 04.07.2018 15:13:46 та вносячи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 26890823 від 26.06.2018 16:45:45, знову порушив вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 112, оскільки не перевірив відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах.

Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41897163 від 04.07.2018 15:13:46, прийняте державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем, є протиправним та належить до скасування.

З урахуванням зазначеного, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності: 26890823 від 26.06.2018 16:45:45, що був здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41897163 від 04.07.2018 15:13:46, прийнятим державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем, також слід скасувати.

Суд також враховує, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою від 30.07.2018 року Верховний Суд, крім іншого, відкрив касаційне провадження у справі № 498/232/17 та зупинив дію постанови Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 року до закінчення касаційного провадження. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень станом на час розгляду справи рішення за результатами касаційного провадження у справі № 498/232/17 Верховним Судом не прийняте.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Також, у рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Державного реєстратора Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бурана Андрія Володимировича ( АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 -н., Одеська обл., 67625, ідентифікаційний код 04377724) про визнання протиправними та скасування рішень, скасування записів - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41857433 від 02.07.2018 14:26:58, прийняте державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем.

3. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 26854352 від 26.06.2018 16:45:45, що був здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41857433 від 02.07.2018 14:26:58, прийнятим державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41897163 від 04.07.2018 15:13:46, прийняте державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем.

5. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 26890823 від 26.06.2018 16:45:45, що був здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41897163 від 04.07.2018 15:13:46, прийнятим державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко