Справа № 240/2385/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/2385/19

категорія 112020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панкеєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Житомирській області форми "Ф" від 28.08.2018 №14101-54.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.01.2019 позивач отримав податкову вимогу, відповідно до якої йому виставлено податковий борг в сумі 113474,25 грн.

Крім того, зазначив, що розрахунків на підтвердження суми податкового боргу не отримував, а тому така податкова вимога є незаконною з підстав, передбачених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Ухвалою судді від 07.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, яка буде розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Перед початком судового засідання 24.04.2019 представники сторін подали заяви про розгляд справи без їх участі в письмовому провадженні.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Протоколом від 24.04.2019 відбувся перехід до розгляду справи в письмовому провадженні.

29 березня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву. По змісту відзиву вказано, що фізичною особою-підприємцем оскаржується податкова вимога "Ф" від 28.08.2018 №14101-54 з приводу нарахування боргу по єдиному податку з фізичних осіб, у зв`язку з чим, обґрунтування позову відсутністю порушень норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є безпідставним.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, Головним управлінням ДФС у Житомирській області виставлено податкову вимогу "Ф" від 28.08.2018 №14101-54 щодо стягнення з позивача боргу у сумі 113474,25 грн за кодом кваліфікації доходів бюджету 18050400 (а.с.8).

Позивач вважаючи таку вимогу необґрунтованою, а свої права порушеними, звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Норми підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначають, що податковий борг- це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України "грошове зобов`язання платника податків" - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.59.3. ст.59 ПК України надсилається податкова вимога не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Підпунктом 59.4. статті 59 ПК України визначено, що надсилається (вручається) податкова вимога також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, проте не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені ПК України строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пункт 59.1 статті 59 ПК України визначає, що у разі виникнення у платника податків податкового боргу, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено зі змісту витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.07.2017 ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем у сфері оптової торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (а.с.9).

Факт отримання позивачем вимоги "Ф" від 28.08.2018 №14101-54 сторонами не заперечується, на підтвердження вказаної інформації на податковій вимозі міститься відмітка про її отримання підприємцем 05.09.2018.

Вказаною податковою вимогою встановлено обов`язок позивача сплатити 113474,25 грн за кодом класифікації бюджету 18050400 (а.с.8).

Зі змісту Класифікації доходів бюджету затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 11 за кодом 18050400 визначено єдиний податок з фізичних осіб.

Зі змісту декларації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 30.07.2018 за перше півріччя 2018 року встановлено, що позивачем самостійно визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду у розмірі 113750 грн (а.с.17).

З урахуванням несплати самостійно визначеного зобов`язання у позивача утворився податковий борг.

Згідно з п.п.14.1.175. п.14.1. статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вимог ст.77 КАС України позивачем не надано жодного доказу на обгрунтування своїх позовних вимог.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій під час винесення податкової вимоги "Ф" від 28.08.2018 №14101-54, а тому у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, інд. код НОМЕР_1 ) відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва