Справа № 127/5382/19
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/5382/19

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов В.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

30 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що 04.12.2018 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушення та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС Новицьким О.В. було складено протокол про порушення митних правил №2026/40100/18 відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України.

Постановою в.о. заступника начальника - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС Педосенком І.М. від 06.02.2019 року в справі про порушення митних правил №2026/40100/18 визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 53 961,96 грн.

Відповідно до вказаної постанови від 06.02.2019 року та протоколу від 04.12.2018 року встановлено, що 11.05.2017 року керівником та особою, уповноваженою на роботу з митницею ТОВ "Компанія Трансагро" Неголюком В.В., з метою здійснення митного оформлення в режимі "імпорт" подано до Вінницької митниці ДФС електронну митну декларацію №UA401010/2017/015440 та пакет товаросупровідних документів на товар: "Сідельний тягач: торговельна марка МАN, моделі TGA 18.440, тип двигуна: дизель, календарний рік виготовлення 2007, модельний рік виготовлення 2007, дата першої реєстрації 17.07.2007р., об`єм двигуна: 10518 см3, потужність 324кВт, № шасі: НОМЕР_1 . Сума сплачених митних платежів за ЕМД № UA401010/2017/015440 склала 38972,53 грн. Також 11.05.2017 року керівником ТОВ "Компанія Трансагро" Неголюком В.В., з метою здійснення митного оформлення в режимі "імпорт" товару: "Сідельний тягач: торговельна марка МАN, моделі TGA 18.480, тип двигуна: дизель, календарний рік виготовлення 2007, модельний рік виготовлення 2007, дата першої реєстрації 10.07.2007р., об`єм двигуна: 12419 см3, потужність 353кВт, № шасі: НОМЕР_2 " подано до Вінницької митниці ДФС електронну митну декларацію № UA401010/2017/015441 та пакет товаросупровідних документів. Сума сплачених митних платежів за ЕМД № UA401010/2017/015441 склала 38972,53 грн. У декларація-інвойс зазначена інформація про те, що товар має німецьке преференційне походження. З метою перевірки законності ввезення вказаного товару, Вінницькою митницею ДФС був направлений запит від 27.11.2017 року №5360/8/02-80-19-02 до Державної фіскальної служби України з проханням надати допомогу в проведенні перевірки вищезазначений декларацій-інвойс.

05.06.2018 року Вінницькою митницею ДФС отримано лист Міжрегіональної митниці ДФС від 05.06.2018 року, в якому надано інформацію стосовно можливих протиправних дій з боку посадових осіб ТОВ "Компанія Трансагро2, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів при митному оформленні за ЕМД №401010/2017/015440 та ЕМД №401010/2017/015441 та повідомлено про необхідність здійснення перевірки автентичності документів про походження товарів з країн Європейського Союзу.

Листом уповноваженого органу Німеччини від 08.08.2018 року №Z 4215 F - 234/18-1 (доведений листом ДФС від 06.09.2018 року) повідомлено, що преференційне походження товарів відповідно до Протоколу 1 Угоди не підтверджено. Таким чином, преференційне походження товарів не підтверджено, пільги надані неправомірно та з порушенням вимог Протоколу 1 Угоди. Також, з метою подальшого отримання преференції у вигляді зменшення суми митних платежів, що підлягають сплаті, ОСОБА_1 розділив одну партію товару вартістю 10 000 євро на дві митні декларації.

Отже, відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме: заявив неправдиві відомості в графі 36 "Преференції" електронних митних деклараціях ЕМД №401010/2017/015440 та ЕМД №401010/2017/015441 від 11.05.2017 року про преференційне походження товарів, а також розділив одну партію товару, вартістю 10 000 євро, на дві митні декларації, що призвело до зменшення сплати митних платежів на загальну суму 17 987,32 грн.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийнятого оскаржуваного рішення, що також спростовує доводи відповідача, що преференційне походження товару не підтверджено, пільги надані (отримані) неправомірно, а декларації складені із порушенням вимог Протоколу 1 Угоди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, ст. 485 Митного кодексу України (МК України) визначено, що особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Тобто, з об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, зокрема: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Щодо строків притягнення позивача до відповідальності суд апеляційної зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Так, в день подання митних декларацій UA401010/2017/015440 та UA401010/2017/015441 від 11.05.2017 року, були відсутні відомості про підтвердження/непідтвердження преференційного походження товарів.

З матеріалів справи вбачається, що вказана інформація стала відома митниці лише 06.09.2018 року, після надходження відповіді уповноваженого органу Німеччини від 08.08.2018 року, опрацьовуючи яку встановлено, що декларантом до митного оформлення подано 2 митні декларації на товари, які переміщувались від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом (CMR) С03/2017- V4 від 06.04.2017 року.

З вищенаведеного вбачається, що визначений ст. 467 МК України строк для притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 485 МК України - відповідачем не пропущено.

Законом України від 16.09.2014 року №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони (далі Угода). Згідно з статтею 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно із статтею 281 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI зі змінами (далі МКУ), допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Статтею 16 "Загальні вимоги" Протоколу 1 "Щодо визначення концепції "Походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" Угоди (далі Протокол 1 Угоди) передбачено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію Угоди за умови подання одного з таких документів: сертифікат з перевезення товару EUR. 1.; декларація інвойс, надана експортером.

Пунктом 2 статті 22 "Умови складання декларації інвойс" Протоколу 1 "Щодо визначення концепції 2Походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII (далі Протокол 1 Угоди) встановлено, що декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам Протоколу 1 Угоди.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставами її винесення є заявлення неправдивих відомостей в графі 36 "Преференції" електронних митних декларацій про преференційне походження товарів, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, а також розділення однієї партії товару вартістю 10000,00 євро на дві митні декларації.

Так, з метою перевірки законності ввезення вказаного товару на митну територію України, відповідно до статті 33 "Перевірка підтверджень походження" Протоколу 1 Угоди та на виконання вимог наказу ДМСУ від 13.09.2010 року №1050 "Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару", Вінницькою митницею ДФС був направлений запит від 27.11.2017 року №5360/8/02-80-19-02 до Державної фіскальної служби України, з проханням надати допомогу в проведенні перевірки вищезазначених декларацій-інвойс та даних, які у ній містяться.

Пунктом 3 статті 22 Протоколу 1 Угоди передбачено, що експортер, який склав декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов Протоколу 1 Угоди.

Листом уповноваженого органу Німеччини від 08.08.2018 № Z 4215 F -234/18-1 (доведений листом ДФС від 06.09.2018 року №27609/7/99-99-19-04-03-17) повідомлено, що преференційне походження товарів відповідно до Протоколу 1 Угоди не підтверджено.

Враховуючи те, що преференційне походження товарів не підтверджено, пільги надані (отримані) неправомірно і з порушенням вимог Протоколу 1 Угоди.

Пунктом 6 статті 33 "Перевірка підтверджень походження" встановлено, якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Окрім цього, опрацьовуючи відповідь уповноваженого органу Німеччини від 08.08.2018 та аналізуючи документи, які надавалися митниці громадянином ОСОБА_1 , встановлено, що декларантом до митного оформлення подано дві митні декларації на товари, які переміщувались від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом (CMR) C03/2017-V4 від 06.04.2017 року. Тобто, з метою подальшого отримання преференції у вигляді зменшення суми митних платежів, що підлягають сплаті, гр. ОСОБА_1 розділив одну партію товару (товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення) вартістю 10000 євро на дві митні декларації.

Згідно п. 19 "Положення про митні декларації", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 450 "Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій" (із змінами і доповненнями), партією товарів вважаються: товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення.

Відповідно до п. 20 "Положення про митні декларації", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 450 "Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій" (із змінами і доповненнями), за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи товари, що ввозяться на митну територію України у складі однієї партії, можуть декларуватись за кількома митними деклараціями за умови, що таке розділення не призводить до віднесення товарів до таких, що не є об`єктом оподаткування митними платежами, та митні декларації подаються на всі товари у складі цієї партії незалежно від їх вартості.

Відповідно ст. 16 "Загальні вимоги" Протоколу 1 Угоди передбачено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1 або у інших випадках, вказаних, у статті 22 (1) Протоколу 1 "Щодо визначення концепції "Товарів, що походять з певної країни" і методів адміністративного співробітництва» (далі - Протокол 1) до зазначеної Угоди. Статтею 22 Протоколу 1 визначено, що декларація-інвойс може бути складена затвердженим експортером у розумінні статті 23 Протоколу 1 або експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Відповідно до службової записки відділу контролю митної вартості УАМП Вінницької митниці ДФС від 23.10.2018 року №623/02-80-19 з урахуванням отриманої відповіді від уповноваженого органу Німеччини, різниця у сумі митних платежів за митними деклараціями ЕМД UA401010/2017/015440 та ЕМД UA401010/2017/015441 станом на дату виникнення податкового зобов`язання, складає 17987,32 грн.

Для підтвердження преференційного походження товарів в рамках Угоди ЄС необхідне надання: сертифіката з перевезення товару EUR.1 виданого митними органами країн ЄС або декларації інвойс, наданої експортером до комерційного документа (текст декларації інвойс наведений в Додатку до Угоди).

З вищевикладеного вбачається, що посадова особа (керівник, особа, уповноважена на роботу з митницею) ТОВ "КОМПАНІЯ ТРАНСАЕРО" гр. України Неголюк В.В. вчинив протиправні дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме: заявив неправдиві відомості в графі 36 "Преференції" електронних митних деклараціях ЕМД UA401010/2017/015440 та ЕМД UA401010/2017/015441 від 11.05.2017 року про преференційне походження товарів, попередньо розділивши одну партію товару (товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення), вартістю 10000 євро, на дві митні декларації, що призвело до зменшення сплати митних платежів на загальну суму 17987,32 грн.

Таким чином, за наявними матеріалами справи в їх сукупності, відповідачем доведена вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а тому, постанова у справі є обґрунтованою та винесена на законних підставах.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Матохнюк Д.Б.