Справа № 420/6440/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/6440/18

Головуючий в І інстанції: Потоцька Н.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 17.12.2018 р.

Місце ухвалення: м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача -Шеметенко Л.П.
судді -Стас Л.В.
судді -Турецької І.О.
за участю секретаря - Недашковської Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства охорони здоров`я України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року про скасування заходів забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Міністерства охорони здоров`я України, Одеського національного медичного університету, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання утриматись від вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області здійснювати платежі Одеського національного медичного університету на підставі платіжних та інших розрахункових документів за підписом т.в.о. ректора Одеського національного медичного університету ОСОБА_1.

В обґрунтування поданої заяви зазначалось, що ОСОБА_1 з 31.08.2018 року є повноправним керівником, тимчасово виконуючим обов`язки ректора Одеського національного медичного університету, наділений правом здійснювати безпосереднє управління діяльністю університету, єдиним підписантом ОНМедУ, у тому числі, платіжних та інших розрахункових документів. Вказані обставини підтверджені і відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак, ГУ ДКСУ в Одеській області не проводить платежі ОНМедУ на підставі платіжних та інших розрахункових документів за підписом ОСОБА_1 , здійснювало та продовжує здійснювати платежі університету на підставі документів за підписами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відомості про яких відсутні в Єдиному державному реєстрі щодо ОНМедУ . Зазначені обставини свідчать про очевидну протиправність дій та бездіяльності органу казначейської служби, небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, осіб, які навчаються та працюють в університеті, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у цій справі або здійснити ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, інших осіб.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області забезпечити виконання ОСОБА_1 вимог статті 34 Закону України «Про вищу освіту», шляхом здійснення платежів Одеського національного медичного університету (ідентифікаційний код: 02010801, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2) на підставі платіжних та інших розрахункових документів за підписом т.в.о. ректора Одеського національного медичного університету ОСОБА_1. (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову у вказаний спосіб, суд першої інстанції виходив з того, що згідно даних ЄДР ОСОБА_1 з 31.08.2018 року має право здійснювати безпосереднє управління діяльністю ОНМедУ, а саме здійснювати повноваження, права та обов`язки, передбачені ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» та п. 1 розділу VI Статуту ОНМедУ. Отже, не забезпечення повноважень, передбачених ч. 3 ст. 34 Закону України «Про вищу освіту», призведе до настання відповідальності саме для позивача за порушення у сфері фінансово-господарської діяльності закладу вищої освіти.

27.12.2018 року Міністерством охорони здоров`я України до суду першої інстанції подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою від 11 грудня 2018 року.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що Міністерство охорони здоров`я України, як орган управління, не уповноважувало ОСОБА_1 виконувати обов`язки ректора Одеського національного медичного університету. При цьому, відомості в Єдиному державному реєстрі, а саме про керівника Одеського національного медичного університету з 31.08.2018 року ОСОБА_1 (т.в.о. ректора ОНМедУ, який має право здійснювати безпосереднє управління діяльністю ОНМедУ, наділений повноваженнями, правами та обов`язками, передбаченими ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» та п.1 розділу IV статуту ОНМедУ), внесено незаконно. Зазначені обставини свідчать про те, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є необґрунтованими та неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, не враховують співвідношення прав, про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, у тому числі тих, що працюють та навчаються в університеті, у зв`язку із чим мають бути скасовані.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року у задоволенні клопотання Міністерства охорони здоров`я України відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Міністерство охорони здоров`я України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення клопотання у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить відмовити третій особі у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу наведених норм вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Однією з підстав забезпечення позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Очевидність небезпеки полягає в тому, що за певних умов можуть настати такі дії або події, які безумовно призведуть до порушення прав та законних інтересів позивача.

Разом з цим, забезпечення позову допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду, реалізації ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас, за правилами ч. 1 ст. 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вказані правила адміністративного процесуального законодавства не визначають загальних обставин, за яких застосовані судом заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Одночасно, апеляційний суд зазначає, що вимоги особи про скасування заходів забезпечення позову мають бути обґрунтовані обставинами, які свідчать про усунення підстав, що зумовили застосування таких заходів судом.

Фактична незгода із забезпеченням судом позову не є тим обґрунтуванням, за яким заходи скасовуються, оскільки такі заперечення особи реалізуються в порядку оскарження відповідного судового рішення за правилами, врегульованими Главою 1 Розділу ІІІ КАС України.

Дослідивши зміст клопотання Міністерства охорони здоров`я України, колегія суддів встановила, що вимоги третьої особи зводяться до фактичної незгоди із судовим рішенням про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, та заявником не наводиться обставин, що не бути пред`явлені на розгляд суду першої інстанції під час вирішення питання про вжиття наведених заходів.

Отже, скасування заходів забезпечення позову з підстав, що оцінені і враховані судом під час їх застосування та прийняття відповідного судового рішення, суперечить самій меті усунення цих заходів.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що Міністерство охорони здоров`я України скористалось своїм правом на апеляційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року апеляційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України задоволено.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року скасовано. Прийнято нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Міністерства охорони здоров`я України, Одеського національного медичного університету, ОСОБА_2 , ОСОБА_3. про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання утриматись від вчинення певних дій.

Отже, заходи забезпечення позову, які Міністерство охорони здоров`я України просить скасувати згідно свого клопотання, усунуті в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог Міністерства охорони здоров`я України, наведених у клопотанні про скасування заходів забезпечення адміністративного позову у цій справі, та відсутність підстав для його задоволення.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 157 КАС України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Колегія суддів зазначає, що вказані правилами адміністративного процесуального законодавства є імперативними та свідчать про необхідність вирішення такого питання за участю сторін по справі.

Частиною 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, зокрема, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вищенаведених правил адміністративного процесуального законодавства, ухвалу суду першої інстанції прийнято в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що наголошує в апеляційній скарзі апелянт.

З огляду на вищевикладене, оскільки висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову є правильними, проте не у повній мірі відповідають процесуальному законодавству, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України - задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання Міністерства охорони здоров`я України - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 31.05.2019 р.

Суддя - доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька