Справа № 587/2936/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 р. Справа № 587/2936/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рой Миколи Сергійовича на рішення Сумського районного суду Сумської області від 31.01.2019 (суддя Степаненко О.А., м. Суми) по справі № 587/2936/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рой Миколи Сергійовича

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рой М.С. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області позовні вимоги було задоволено.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 764813, винесену 30 листопада 2018 року інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рой Миколою Сергійовичем.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 30 листопада 2018 року відповідач склав відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, згідно з якою позивач 30 листопада 2018 року о 20 год. 15 хвилин, керуючи автомобілем EUROCARGO 80E180 НОМЕР_2 по вул. Гагаріна міста Кременчук Полтавської області, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з допущеним позивачем адміністративним правопорушенням працівником органу Національної поліції була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 255 гривень.

Позивач не погодився із такою постановою та оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що суду не надано безперечних доказів на підтвердження вини скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 3.3 ПДР України дорожній знак "Рух вантажних автомобілів заборонено" забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

При цьому, не поширюється дія знаків: 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Згідно з ч.1 статті 122 КАС України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, колегією суддів встановлено, що позивач зазначає, що він, будучи водієм і приватним підприємцем, використовував належний йому автомобіль для роботи за договором з ТОВ «Лего» по перевезенню матеріалів Товариства за маршрутом Дніпро-Кременчук, місце вигрузки матеріалів: м. Кременчук, вул. Первомайська, 63/16, в районі дії дорожнього знаку 3.3 Правил дорожнього руху України "Рух вантажних автомобілів заборонено". Разом з тим, відповідач склав відносно нього постанову, помилково не врахувавши положення частини 2 п. 3.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якої дія знаку 3.3. ПДР «не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні».

В якості доказу ОСОБА_1 надав до суду довідку, видану ТОВ "Лего" від 14 січня 2019 року, відповідно до якої 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 дійсно виконував замовлення по перевезенню матеріалів ТОВ «Лего» на автомобілі марки EUROCARGO 80E180 НОМЕР_2 за маршрутом Дніпро-Кременчук, місце вигрузки матеріалів: м. Кременчук, вул. Первомайська, 63/16 ( а.с. 26).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дія знаку 3.3 Правил дорожнього руху України "Рух вантажних автомобілів заборонено" на автомобіль ОСОБА_1 не поширювалася, оскільки у нього іншої можливості дістатися до місця призначення не було, крім того, він виконував роботу по обслуговуванню підприємства, яке розташоване у зазначеній зоні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Разом із тим, відповідно до вимог ч.3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оскільки колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, то відповідно до вимог п.3 ч.3 статті 286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що в мотивувальній частині рішення суд приходить до висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача відповідно до вимог п.3 ч.3 статті 286 КАС України, проте у резолютивній частині рішення суд справу про адміністративне правопорушення не закрив.

Згідно з п.2 ч.1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити судове рішення.

Відповідно до ч.4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити рішення суду першої інстанції, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом такого змісту: «Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити.».

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рой Микола Сергійович - залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 31.01.2019 по справі № 587/2936/18 змінити, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом такого змісту: «Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити.».

В іншій частині рішення Сумського районного суду Сумської області від 31.01.2019 по справі №587/2936/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов