Справа № 826/11750/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

30 травня 2019 року м. Київ№ 826/11750/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

до Київської міської ради

треті особи, які Комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт "Київ",

не заявляють Державна авіаційна служба України,

самостійних вимог Департамент міського благоустрою та збереження природного

на предмет спору: середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА),

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_7

про визнання протиправним та скасування рішення

представники позивач 2, представник позивача 1 - ОСОБА_2;

учасників третьої особи - ОСОБА_3 ;

справи: відповідача - не прибув,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач-1 або ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (далі - позивач-2 або ОСОБА_2 ) подали на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Київської міської ради (по тексту - відповідач або КМР), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт "Київ" (в тексті - третя особа-1 або КП «Міжнародний аеропорт «Київ»), Державна авіаційна служба України (нижче - третя особа-2 або Державіаслужба України), Департамент міського благоустрою та збереження природного, середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (в подальшому - третя особа-3 або Департамент міського благоустрою), ОСОБА_4 (далі в тексті - третя особа-4 або ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 (надалі за текстом - третя особа-5 або ОСОБА_5 ), ОСОБА_7 (по рішенню - третя особа-6 або ОСОБА_7 ), у якому позивачі просять суд:

- скасувати п. 953 додатку № 1 до рішення Київської міської ради № 922/922 від 18.12.2008 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах міста Києва" про передачу земельної ділянки ОСОБА_4 , кадастровий номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1, площею 998 кв.м;

- скасувати п. 954 додатку № 1 до рішення Київської міської ради № 922/922 від 18.12.2008 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах міста Києва» про передачу земельної ділянки ОСОБА_7 , кадастровий номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2, площею 1000 кв.м.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2016 (суддя Шулежко В.П.) позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2016 (суддя Шулежко В.П.) відкрито провадження у справі № 826/11750/16 та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 26.01.2017 № 159 справу передано на розгляд судді Федорчуку А.Б.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.03.2017 (суддя Федорчук А.Б.) прийнято справу до свого провадження та призначено її до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 10.10.2017 № 4314 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2017 (суддя Пащенко К.С.) прийнято справу до свого провадження, призначено справу № 826/11750/16 до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.04.2018 судом витребувано у Київської міської ради належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких прийнято:

- п. 953 додатку № 1 до рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах міста Києва» про передачу земельної ділянки ОСОБА_4 , кадастровий номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1, площею 998 кв.м.;

- п. 954 додатку № 1 до рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах міста Києва» про передачу земельної ділянки ОСОБА_7 , кадастровий номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2, площею 1000 кв.м.

У судовому засіданні 31.05.2018 представниками учасників справи подано до суду клопотання про розгляд справи № 826/11750/16 в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, з огляду на що, на підставі ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом ухвалено про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі скорочено - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункт другий частини першої вказаної статті передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За пунктом 7 частини першої статті 3 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС України. юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування п. 953 додатку № 1 до рішення Київської міської ради № 922/922 від 18.12.2008 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах міста Києва" про передачу земельної ділянки ОСОБА_4 , кадастровий номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , площею 998 кв.м; скасування п. 954 додатку № 1 до рішення Київської міської ради № 922/922 від 18.12.2008 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах міста Києва» про передачу земельної ділянки ОСОБА_7 , кадастровий номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2, площею 1000 кв.м.

Судом досліджено матеріали справи та установлено, що Київською міською радою прийнято Рішення від 18.12.2008 № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва» (далі - Рішення).

Згідно п. 953 та п. 954 Додатку 1 до Рішення, були надані земельні ділянки: власник - ОСОБА_4 , кадастровий номер - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1, площа кв.м. - 998 ; власник - ОСОБА_7 , кадастровий номер - НОМЕР_2 , АДРЕСА_2, площа кв.м. - 1000.

В подальшому 26.12.2015 між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , перейшла у власність ОСОБА_5 .

На вказаних земельних ділянках розпочались та тривають будівельні (земельні) роботи.

Як убачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер - НОМЕР_1 , площа кв .м. 998, за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , та земельна ділянка кадастровий номер - НОМЕР_2 , площа кв .м. 1000, за адресою АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5 .

Не погоджуючись зі спірними рішеннями від 18.12.2008 № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва» в частині передання земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ), позивачі вказують на те, що вказані земельні ділянки знаходяться в межах смуги повітряних підходів, а саме у зоні зльоту та заходу повітряних суден на відстані 800 м від торця 08 злітно-посадкової смуги.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам суд звертає увагу, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У відповідності до статті 2 КАС України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

У пункті 7 частини першої статті 3 КАС України, в наведеній вище редакції, визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас, помилковим є застосування статті 17 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних/господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Так, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Проте у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Конституційний Суд України у пункті 4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 № 7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у даній категорії справ, наведеним, зокрема, у постановах 04.04.2018 № 539/1957/16-а, від 18.04.2018 № 369/13240/14-а, від 25.04.2018 № 552/9255/15-а, від 15.05.2018 № 809/739/17, рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним можуть розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку позовна вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права користування земельною ділянкою), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Так, пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що оскаржуване рішення відповідача є ненормативним актом у сфері земельних відносин, яке вичерпало свою дію після його реалізації, зважаючи на те, що в результаті прийняття оскаржуваного рішення речове право на земельні ділянки набули визначені у ньому особи, а також беручи до уваги вищевказаний висновок Верховного Суду, суд вважає, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України є підставою для закриття провадження у справі.

Щодо роз`яснення позивачам, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд цієї справи, то виходячи із суб`єктного складу учасників дана справа відноситься до юрисдикції місцевого загального суду та має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 250 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження в адміністративній справі за позовом б/н від 29.07.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

2. Попередити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів за правилами, встановленими статтями 294-297 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.С. Пащенко