Справа № 813/1475/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1475/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.,

за участю : позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 М.І., представника відповідачів Нікішиної ОСОБА_3 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської районної державної адміністрації, Голови Мостиської районної державної адміністрації Буняка Степана Остаповича, про визнання протиправними і скасування розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Мостиської районної державної адміністрації, Голови Мостиської районної державної адміністрації Буняка Степана Остаповича, у якій, з урахуванням письмової позиції «Судові дебати» ( Т.11 ст.174-203 ), просить суд: визнати протиправними та скасувати розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації Буняка С.О. №6/01-07 від 20.01.2017 «Про накладення дисциплінарного стягнення на Г.Михайлюньо» та розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації №45/01-05 від 09.03.2017 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби у справах дітей Мостиської райдержадміністрації; зобов`язати Мостиську районну державну адміністрацію упродовж 3-х календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили, внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 ; стягнути з Мостиської районної державної адміністрації середньомісячну зарплату за весь час вимушеного прогулу; стягнути з Мостиської районної державної адміністрації в користь ОСОБА_4 .О. моральну шкоду в розмірі 102 (сто дві) тисячі 500 (п`ятсот гривень).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані розпорядження підлягаю скасуванню з п`яти підстав: 1) відповідачами 1 та 2 пропущено терміни притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення; 2) заміна замка у службовому кабінеті свідчить про не допуск до робочого місця; 3) закриття дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 26.12.2016 та не повідомлення позивача про його закриття, що суперечить законодавству та відкриття 26.12.2016 нового дисциплінарного провадження; 4) пакет документів від 17.05.2016 на звільнення і дві незаконні догани, які передували даному пакету, свідчать про упереджене ставлення і переслідування ОСОБА_1 керівництвом Мостиської райдержадміністрації з метою наступного звільнення із займаної посади; 5) невидача роботодавцем трудової книжки.

Як зазначила позивач, станом на момент звернення до суду з позовом, так в ході розгляду справи, з вищевказаними розпорядженнями не ознайомлена під розписку, що суперечить вимогам п. 6 ст. 77 Закону України «Про державну службу», відповідно такі підлягають скасуванню.

Також наголосила, що до працівника одночасно може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення та інші заходи впливу, що передбачені локальними актами. Крім цього, роботодавцем слід враховувати при обранні виду дисциплінарного стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, а також те, що рішення про застосування до працівника повного стягнення має бути оголошене в розпорядженні і повідомлене працівнику під розписку, що власне роботодавцем стосовно ОСОБА_1 не було враховано, а рівно навпаки, підсилено тяжкість вчиненого дисциплінарного проступку повторно двома доганами, які були скасовані, що суперечить вимогам п. 2 ст. 67 Закону України «Про державну службу».

Зазначає, що дії керівництва Мостиської районної державної адміністрації є неправомірними стосовно неї, оскільки не дотримана процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з посади, «організація» роботодавцем вимушених прогулів з метою наступного звільнення.

ОСОБА_1 також покликалася на те, що факт прогулу є сфабрикованим. Пояснила, що через поганий стан здоров`я вона звернулася у Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих імені Ю.Липи (м. Винники), однак лікар, ОСОБА_5 , попередньо пообіцявши видати листок непрацездатності, вчинив злочинні дії стосовно позивачки - вимагав від неї хабар за його закриття та видачу. Позивачка на вказане не погодилась, листок непрацездатності їй не видано, у зв`язку з чим вона звернулася до правоохоронних органів.

ОСОБА_1 акцентувала увагу на тому, що у випадку видачі ОСОБА_5 листка непрацездатності, у позивачки був би відсутній факт прогулу.

Вказане є підставою для скасування вказаних розпоряджень з поновленням позивача на відповідній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримували повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві, запереченні на заперечення за вх. № 13521 від 12.06.2017, доводах в обґрунтування позовних вимог за вх №24321 від 24.10.2017, обгрунтуваннях та розрахунку моральної шкоди, запереченнях щодо заперечення за вх. №2232 від 29.01.2018, та ряду поданих клопотань в обґрунтування позовних вимог. Просили позов задовольнити.

Представниця відповідачів проти позовних вимог заперечила повністю, з підстав, що викладені у запереченні на позовну заяву за вх. № 10064 від 03.05.2017, додатку до заперечення, додаткових запереченнях за вх. № 16847 від 20.07.2017, запереченнях за вх. №28707 від 04.12.2017.

Зазначила, що начальника служби у справах дітей ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відповідно до розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації від 20.01.2017 №6/01-07 «Про накладення дисциплінарного стягнення на Г. ОСОБА_6 » на підставі подання дисциплінарної комісії від 11.01.2017, доповідної записки керівника апарату райдержадміністрації Сатурчак Н.С. від 20.01.2017, у зв`язку її відсутністю на роботі без поважних причин з 21.06.2016.

Позивач неодноразово викликалась на засідання дисциплінарної комісії для надання пояснень стосовно її відсутності на роботі з 21.06.2016, проте вона відмовилась з`являтись на засідання та давати письмові пояснення. При накладенні дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 враховано і дотримано норми ч. 3 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

Також зазначила, те, що про відсутність листка непрацездатності у начальника служби у справах дітей ОСОБА_1 . голові райдержадміністрації стало відомо із доповідної записки першого заступника голови райдержадміністрації Н.Голуб та керівника апарату райдержадміністрації Н.Сатурчак. В даній доповідній записці зазначено, що в процесі судового засідання, яке відбулося 13.10.2016 у Львівському окружному адміністративному суді, Г.Михайлюньо озвучила факт відсутності листка непрацездатності.

В ході дисциплінарного провадження з`ясовано, що починаючи з червня 2016 відповідачем вчинено неодноразові спроби зв`язатись із ОСОБА_1 (усно, в телефонному режимі, письмо) для відібрання пояснень щодо поважності причин відсутності її на роботі та здійснювались відповідні запити до закладів охорони здоров`я. Однак позивач пояснень не подала, на роботу не з`являлась, на телефонні дзвінки не відповідала.

Вказане зумовило застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани за оскаржуваним розпорядженням № 6/01-07 від 20.01.2017, який був надісланий за місцем проживання ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 65, п. 4 ч. 1, ч. 5 ст. 66, п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», розпорядженням голови райдержадміністрації від 09.03.2017 №45/01-05 «Про звільнення Г.Михайлюньо» звільнено Г.Михайлюньо з посади начальника служби у справах дітей районної державної адміністрації 09.03.2017 за вчинення дисциплінарного проступку, а саме: прогулу без поважних причин з 12.01.2017 по 28.02.2017, що вчинений систематично (повторно протягом року).

Підставою прийняття розпорядження було подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ від 28.02.2017, пояснення начальника служби у справах дітей районної державної адміністрації Г.Михайлюньо від 01.03.2017, розпорядження голови райдержадміністрації від 20.01.2017 №6/01-07 «Про накладення дисциплінарного стягнення на Г. Михайлюньо», погодження начальника служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації В.Лиса від 03.03.2017 №359/3, погодження заступника голови Львівської обласної державної адміністрації О.Стоколос-Ворончук від 06.03.2017 №5/13-1422/0/2-17/3-25.

Так, головою райдержадміністрації, з метою збору інформації про обставини, які стали підставою вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_7 .О. Михайлюньо (повторно щодо прогулу), відкрито дисциплінарне провадження. Дисциплінарною комісією належним чином було повідомлено ОСОБА_1 про порушення дисциплінарного провадження стосовно неї та запрошено на засідання дисциплінарної комісії, на жодне з яких вона не з`явилась. Перед накладенням дисциплінарного стягнення ОСОБА_8 Михайлюньо запрошено прийти 01.03.2017 до голови райдержадміністрації з метою надання пояснення про причину відсутності на роботі, на що останньою були надані пояснення від 01.03.2017.

Розпорядження від 09.03.2017 №45/01-05 «Про звільнення ОСОБА_7 . ОСОБА_6 » було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення 10.03.2017 на адресу місця проживання ОСОБА_9 . Михайлюньо. Також, ОСОБА_10 О. Михайлюньо, перебуваючи у відділі по роботі з персоналом 10.03.2017, відмовилась поставити підпис про ознайомлення із розпорядженням голови райдержадміністрації від 09.03.2017 №45/01-05 «Про звільнення Г.Михайлюньо», про що складений відповідний акт.

Відтак, відповідачами при накладенні дисциплінарних стягнень на ОСОБА_9 . Михайлюньо враховано норми статтей 64-77 Закону України «Про державну службу», оскаржувані розпорядження є правомірними, прийнятими з врахуванням приписів трудового законодавства, а відтак підлягають залишенню в силі.

Щодо позовної вимоги Г.О. ОСОБА_6 про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, представниця відповідачів зазначила, що таке не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем прийняте законне рішення, оформлене у формі розпорядження № 45/01-05 «Про звільнення Г.Михайлюньо» від 09.03.2017, яке базується на доказах вчинення позивачем дисциплінарного проступку несумісного із зайняттям посади державної служби, а відтак не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації та стягнення на її користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди в розмірі 102 500 тис грн, зазначила, що позивачем не представлено належних доказів заподіяння їй діями Мостиської райдержадміністрації, голови Мостиської райдержадміністрації майнової та моральної шкоди, не подано виписок з лікарні, показів лікаря, які би підтверджували вказані обставини.

Суд заслухав пояснення позивача, вступне слово її представника та представника відповідачів, з`ясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

ОСОБА_1 працювала на посаді начальника служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації з серпня 2007 року.

20.01.2017 головою Мостиської районної державної адміністрації Буняк С.О. винесено розпорядження № 6/01-07 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », яким відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 65, п. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу» за відсутність на роботі без поважних причин з 21 червня 2016 року, оголошено догану ОСОБА_6 Г.О. за прогул без поважних причин. У вказаному розпорядженні підставою вказано подання дисциплінарної комісії від 11.01.2017, доповідна записка керівника апарату районної державної адміністрації Сатурчак Н.С. від 20.01.2017.

09.03.2017 головою Мостиської районної державної адміністрації Буняк С.О. прийнято розпорядження № 45/01-05 «Про звільнення ОСОБА_1 », яким відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 65, п. 4 ч. 1, ч. 5 ст. 66, п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» звільнено ОСОБА_1 з посади начальника служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації 09 березня 2017 року за вчинення дисциплінарного проступку, а саме: прогулу без поважних причин з 12 січня по 28 лютого 2017 року, що вчинений систематично (повторно протягом року). У вказаному розпорядженні підставою вказано: подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ від 28.02.2017, пояснення начальника служби у справах дітей районної державної адміністрації Г. Михайлюньо від 01.03.2017, розпорядження голови районної державної адміністрації від 20.01.2017 №6/01-07 «Про накладення дисциплінарного стягнення на Г. Михайлюньо», погодження начальника служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації В.Лиса від 03.03.2017 №359/3, погодження заступника голови Львівської обласної державної адміністрації О. Стоколос-Ворончук від 06.03.2017 №5/13-1422/0/2-17/3-25.

Позивач не погоджуючись із вказаними розпорядженнями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, для відновлення порушених прав, з метою поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, звернулася із цим позовом до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначаються Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Посада начальника служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації відповідно до статті 6 Закону України «Про державну службу» відноситься до категорії Б посад державних службовців.

Згідно з частиною 1 ст. 8 Закону № 889-VIII, державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

В частині 1 ст. 64 Закону № 889-VIII визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Вимогами ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 2 вказаної статті Закону № 889-VIII встановлені види дисциплінарних проступків, зокрема, пункт 12 встановлює такий вид дисциплінарного проступку прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону № 889-VIII державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

До державних службовців згідно ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 3 вказаної статті зазначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини 2 статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Таким чином, системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновків, що об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства і свідчать про невиконання або неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 68 цього Закону дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення, яким у свою чергу є державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (п. 7 ч. 1 ст. 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Закону №889-VIII дисциплінарні стягнення, окрім зауважень, накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Як закріплено у ст. 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів.

Строк повноважень членів дисциплінарної комісії становить три роки.

Склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби. До складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості: представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу; представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.

До складу дисциплінарної комісії можуть включатися експерти або інші представники громадських об`єднань, утворених відповідно до Закону України «Про громадські об`єднання», за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

До складу дисциплінарної комісії повинна бути включена щонайменше одна особа, яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом.

Члени дисциплінарної комісії на першому засіданні обирають голову та секретаря дисциплінарної комісії.

Засідання дисциплінарної комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин її членів.

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Статтею 74 цього Закону визначені гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення. Так, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Водночас, обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 73 Закону № 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Згідно зі ст. ст. 75, 76 Закону № 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення. За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Відповідно до п. 1 ст. 77 Закону № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Закону № 889-VIII у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Підстави для припинення державної служби визначені ст. 83 Закону № 889-VIII, в тому числі і з ініціативи суб`єкта призначення (ст. 87 Закону № 889-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1,3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Аналіз наведених норм законодавства щодо порядку притягнення державних службовців до відповідальності за дисциплінарні проступки дає підстави для висновку, що дисциплінарне провадження передбачає порушення дисциплінарної справи, розслідування обставин проступку, прийняття рішення за наслідками такого розгляду.

Щодо оскаржуваного розпорядження № 6/01-07 від 20.01.2017 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », судом встановлено таке.

26.12.2016 розпорядженням голови Мостиської районної державної адміністрації №1080 відкрито дисциплінарне провадження стосовно начальника служби у справах дітей райдержадміністрації Михайлюньо Г.О. на підставі службової записки першого заступника голови райдержадміністрації Голуб Н.І. від 26.12.2016, з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку.

Дисциплінарною комісією повідомлено ОСОБА_1 про порушення дисциплінарного провадження стосовної неї та запрошено на засідання дисциплінарної комісії, яке було призначене на 29.12.2016. На засідання ОСОБА_1 не з`явилась.

03.01.2017 відбулось друге засідання дисциплінарної комісії та запрошено ОСОБА_1 для надання пояснень стосовно її відсутності на роботі з 21 червня 2016 року, однак вона відмовилась з`явитись на засідання дисциплінарної комісії та надати письмові пояснення.

10.01.2017 відбулось третє засідання дисциплінарної комісії та запрошено ОСОБА_1 для надання пояснень стосовно її відсутності на роботі з 21 червня 2016 року, однак вона повторно не з`явилась на засідання та письмових пояснень не подала.

Відповідно до матеріалів дисциплінарної справи встановлено, що починаючи з червня 2016 року райдержадміністрацією здійснювались неодноразові спроби зв`язатись із начальником служби у справах дітей ОСОБА_4 . ОСОБА_12 . (усно, в телефонному режимі, письмово: листи райдержадміністрації від 11.07.2016 №02-34/1698, 27.07.2016 №02-34/1844, 23.09.2016 №02-34/2415, 26.10.2016 №02-36/2682, 26.12.2016 №02-34/3302, 29.12.2016 №02-34/3347, 03.01.2017 №02-36/5), для відібрання пояснення щодо поважності причин відсутності її на роботі.

Також з метою з`ясування наявності/відсутності перебування ОСОБА_1 у закладах охорони здоров`я райдержадміністрацією направлялись листи у Мостиську центральну районну лікарню (23.09.2016 №02-34/2416) та Департамент охорони здоров`я Львівської облдержадміністрації (15.09.2016 №02-34/2362, 04.1.2016 №02-36/2785).

На засіданнях дисциплінарної комісії були розглянуті документи: службова записка першого заступника голови райдержадміністрації Голуб Н.І. від 26.12.2016; лист голови громадської ради при райдержадміністрації Ю. Дьолога від 09.11.2016; пояснення заступника голови райдержадміністрації Гандзи М ОСОБА_13 М. від 29.12.2016; доповідна записка заступника голови райдержадміністрації Гандзи М.М. від 31.10.2016; акт від 28.10.2016 про відмову ОСОБА_1 надати пояснення; пояснення секретаря керівника ОСОБА_14 від 09.11.2016; пояснення працівників служби у справах дітей райдержадміністрації Бурди С.Г., Онохової О.В., Коваль О.М. від 29.12.2016; характеристика ОСОБА_1 від 29.12.2016; доповідна записка першого заступника голови райдержадміністрації та керівника апарату райдержадміністрації від 17.10.2016; листи Мостиської КЦРЛ від 29.07.2016 №814, 27.09.2016 №972; листи з Департаменту охорони здоров`я Львівської облдержадміністрації від 05.10.2016 №10-12-11/2937/01/04, 26.10.2016 №0112-11/3161/04/09, 02.12.2016 №01-12-11/3642/05; листи виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 02.08.2016 №09-16-1085, 30.09.2016 №09-16-1342; табелі обліку робочого часу служби у справах дітей райдержадміністрації за період з червня по грудень 2016; пояснення працівників служби у справах дітей С.Бурди, О.Онохової від 03.11.2016 про відсутність на роботі ОСОБА_1 з 21.06.2016 по 20.07.2016; акти про відсутність за період роботи з 21.06.2016 по 11.01.2017; акт від 07.11.2016 відмови ОСОБА_1 надати письмові та усні пояснення про причини своєї відсутності на роботі з 21.06.2016 по 07.11.2016 та надати ключі від її службового кабінету; акт від 03.01.2017 про відмову ОСОБА_1 з`явитись на засідання дисциплінарної комісії та надати письмові пояснення про причину своєї відсутності на роботі з 21.06.2016; довідка про наявність чи відсутність дисциплінарних стягнень на ОСОБА_1 від 03.01.2017; розпорядження голови райдержадміністрації від 17.02.2016 №31/01-05 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »; розпорядження голови райдержадміністрації від 15.03.2016 №53/01-05 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації про нагородження від 29.10.2013 №760/0/5-13; розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації про нагородження від 23.06.2004 №116-р (ос), від 19.06.2006 №173-р (ос).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що станом на 11.01.2017 ОСОБА_1 на роботу не з`являлась, документів, які б підтверджували поважність її відсутності на роботі та будь-яких пояснень нею подано не було.

Відсутність ОСОБА_1 на роботі підтверджується актами від 21.07.2016- 30.12.2016. (Т. 6, ст. 42-97).

Суд зважає на покликання позивача на те, що бажаючи оформити листок непрацездатності через поганий стан здоров`я, звернувшись до закладу охорони здоров`я, лікар вимагав у неї неправомірну вигоду за закриття листка непрацездатності та його видачу, однак зазначає, що факт вимагання неправомірної вигоди підлягає розгляду у порядку кримінального судочинства, а письмових доказів звернення до закладу охорони здоров`я позивачем не представлено. З огляду на наведене, вказані покликання позивача є необґрунтованими та непідтвердженими.

Інших спростувань відсутності на роботі у період 21.06.2016 по 11.01.2017 позивачем та її представником не надано.

Таким чином, дисциплінарна комісія встановила, що начальник служби у справах дітей райдержадміністрації Михайлюньо Г.О. вчинила дисциплінарний проступок, передбачений п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», тобто прогул без поважних причин.

20.01.2017 винесено оскаржуване розпорядження, яким начальнику служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації Михайлюньо Г.О. за відсутність на роботі без поважних причин із 21 червня 2016 позивачу оголошено догану за прогул без поважних причин.

Суд зважає на покликання позивача, що застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до розпорядження від 20.01.2017 за № 6/01-07, з її позиції, є надто суворим, оскільки можна було застосувати, наприклад, пониження у класному чині, пониження в посаді, позбавлення нагрудного знаку, попередження про неповну службову відповідність тощо. Разом з тим, представниця відповідачів акцентувала увагу на тому, що таке дисциплінарне стягнення у вигляді догани обрано з огляду на те, що тривалість прогулу позивачем роботи становила період з червня по січень 2017 року (по 11.01.2017), тобто, понад шість місяців.

При цьому, позивач не надала пояснень чи спростувань чому вона не реагувала на телефонні дзвінки від працівників та письмові листи роботодавця щодо інформації про причини неявки на роботу.

З огляду на наведене, відповідачем правомірно застосовано до позивача такий вид дисциплінарного стягнення як догана, оскільки за змістом ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 ч. 2 ст. 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Крім цього, судом не встановлено порушення щодо форми та змісту оскаржуваного розпорядження № 6/01-07 від 20.01.2017.

У матеріалах справи міститься лист від 23.01.2017 за № 02-34/142, яким скеровано позивачу розпорядження № 6/01-07 від 20.01.2017.

Отже, оскільки ОСОБА_1 допущено дисциплінарний проступок, передбачений п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, обране дисциплінарне стягнення догана, відповідає вчиненому дисциплінарному проступку, позивач не навів обґрунтованих аргументів на спростування правомірності оскаржуваного розпорядження, розпорядження № 6/01-07 від 20.01.2017 є правомірним та підлягає залишенню в силі.

Щодо оскаржуваного розпорядження № 45/01-05 від 09.03.2017 «Про звільнення ОСОБА_1 » судом встановлено таке.

23.01.2017 на підставі службової записки керівника апарату Мостиської районної державної адміністрації Сатурчак Н.С. дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, а саме відсутності на роботі без поважних причин.

Дисциплінарною комісією повідомлено ОСОБА_1 про порушення дисциплінарного провадження стосовної останньої та запрошено на засідання дисциплінарної комісії, яке відбулося 07.02.2017. На зазначене засідання ОСОБА_1 не з`явилась.

З матеріалів дисциплінарної справи, встановлено, що 22.02.2017 відбулось чергове засідання дисциплінарної комісії, на яке було запрошена ОСОБА_1 , однак остання відмовилась прийти на засідання та надати письмові пояснення щодо її відсутності на роботі, водночас усно зобов`язалась прийти на наступне засідання дисциплінарної комісії, яке мало відбутись 28.02.2017 о 15 год 00 хв. Однак, позивач на засідання 28.02.2017 не з`явилась, письмових пояснень з приводу її відсутності на роботі не подала.

У матеріалах дисциплінарної справи містяться листи Мостиської райдержадміністрації від 31.01.2017 за №02-34/231, 02.02.2017 за №02-34/264, 14.02.2017 за №02-34/357 про надання ОСОБА_1 пояснень щодо поважності причин відсутності на роботі.

Також з метою з`ясування наявності/відсутності факту перебування ОСОБА_1 у закладах охорони здоров`я райдержадміністрацією направлялись листи у Мостиську КЦРЛ (02.02.2017 №02-34/262) та Департамент охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації (02.02.2017 №02-34/263/).

Судом встановлено, що на засіданні дисциплінарної комісії 28.02.2017 року розглянуто документи: розпорядження голови райдержадміністрації від 23.01.2017 №15; службову записку керівника апарату райдержадміністрації Сатурчак Н.С. від 23.01.2017; характеристику ОСОБА_1 від 03.02.2017; довідку щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень від 06.02.2017; пояснення працівників служби у справах дітей райдержадміністрації - Бурди С.Г., ОСОБА_15 , Коваль О.М., Пушкара С.В. від 07.02.2017 ОСОБА_16 від 13.02.2017; лист з Мостиської КЦРЛ від 09.02.2017 №92; лист з Департаменту охорони здоров`я Львівської облдержадміністрації від 08.02.2017 №01-12-11/419/04/09/ОФПЦ; табелі обліку робочого часу працівників служби у справах дітей райдержадміністрації за період з січня по лютий 2017; акти про відсутність на роботі за період з 21.01.2017 по 28.02.2017; акт від 22.02.2017 складений дисциплінарною комісією про відмову ОСОБА_1 з`явитись на засідання дисциплінарної комісії та надати письмові пояснення про причину своєї відсутності на роботі; доповідну записку першого заступника голови райдержадміністрації Голуб Н.І. від 16.02.2017; пояснення головного спеціаліста юридичного відділу апарату райдержадміністрації Пелеха В.І. від 16.02.2017; доповідну записку керівника апарату райдержадміністрації Сатурчак Н.С. від 27.02.2017; акт від 15.02.2017; пояснення начальника відділу по роботі з персоналом апарату райдержадміністрації Шикітки Н.С. від 27.02.2017; пояснення спеціаліста відділу по роботі з персоналом апарату райдержадміністрації Сало Т.Б. від 27.02.2017; пояснення головного спеціаліста відділу по роботі з персоналом апарату райдержадміністрації Табен І.І. від 27.02.2017; пояснення керівника апарату райдержадміністрації Сатурчак Н.С. від 27.02.2017.

За результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно начальника служби у справах дітей райдержадміністрації Михайлюньо Г.О. встановлено, що починаючи з 11.01.2017 по 28.02.2017 вона була відсутня на роботі, що підтверджується актами про відсутність на роботі (Т. 6, ст. 131-142; 161-167).

Судом встановлено, що обставини відсутності на робочому місці у період з 12.01.2017 по 28.02.2017 позивач жодним чином не пояснила, не надала доказів на пояснення поважності причин відсутності на робочому місці.

Таким чином, дисциплінарна комісія встановила, що начальник служби у справах дітей райдержадміністрації Михайлюньо Г.О. вчинила дисциплінарний проступок, передбачений п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», тобто прогул без поважних причин у період з 12.01.2017 по 28.02.2017.

Позивач не надала дисциплінарній комісії жодних пояснень щодо причин неявки на роботу, а також їх поважності.

Вказані обставини слугували підставою для складення дисциплінарною комісією подання 28 лютого 2018 року на ім`я голови Мостиської районної державної адміністрації про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що є підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, згідно з пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», тобто прогул без поважних причин. Вказаний проступок вчинено позивачем систематично (повторно протягом року), а також рекомендувала застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення на підставі п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

Судом встановлено, що позивач вирішила відреагувати на усі вказані вище листи, дії дисциплінарної комісії лише 01.03.2017 ОСОБА_1 , шляхом надання пояснень (Т.1, ст.75-77), у яких повідомила, що 21.06.2016 р вона звернулась до шпиталю у смт. Винники у зв`язку з поганим самопочуттям. Лікар даного закладу ОСОБА_17 А. запевнив, що листок непрацездатності відкритий, однак останній вимагав пізніше неправомірну вигоду за закриття листка непрацездатності та співпрацю з іншими невідомими позивачу особами, про що відповідно ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів за фактом вимагання неправомірної вигоди. На роботу не виходила, оскільки вона сподівалась, що листок непрацездатності буде закритий, для того щоб представити його роботодавцю.

Головою Мостиської районної державної адміністрації Буняк С.О. 01.03.2017 розглянуто пояснення ОСОБА_1 , резолюцією зобов`язано Н.Шикітку підготувати документи на погодження звільнення в Львівську обласну державну адміністрацію.

03.03.2017 Мостиською районною державною адміністрацією отримано погодження начальника служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації В.В. Лиса про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації.

06.03.2017 Мостиською районною державною адміністрацією отримано погодження заступника голови Львівської обласної державної адміністрації О.О.Стоколос-Ворончук про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації.

09.03.2017 головою Мостиської районної державної адміністрації Буняк С.О. винесено розпорядження №45/01-05 «Про звільнення Г.Михайлюньо».

Таким чином, підставою для звільнення позивача за п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» слугувало вчинення державним службовцем категорії «Б» ОСОБА_1 систематичного (повторного протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

В подальшому, 10.03.2017 відповідачем складено акт про відмову ОСОБА_7 . ОСОБА_6 поставити підпис про ознайомлення та отримання копії розпорядження голови райдержадміністрації №45/01-05 «Про звільнення Г.Михайлюньо» та скеровано вищезазначене розпорядження на адресу проживання ОСОБА_1

Позивачем факт відсутності на робочому місці протягом тривалого часу жодним чином не пояснюється та не спростовується, жодного доказу, на підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці позивачем під час судового розгляду надано не було.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач протягом досить тривалого часу: з 21.06.2016 по 11.01.2017; з 12.01.2017 по 28.02.2017, була відсутньою на робочому місці, не виконувала покладені на неї обов`язки, ігнорувала їх, не повідомляла роботодавцю причини своєї відсутності.

Ні в позовній заяві ні під час судового розгляду позивачем свою відсутність на робочому місці, яка слугувала підставами для прийняття оскаржуваних розпорядження про оголошення догани та звільнення позивача з займаної посади, жодним чином не пояснила та не спростувала.

Відсутність позивача на робочому місці протягом тривалого часу свідчить про свідоме нехтування та ігнорування ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, не забезпечення виконання функцій держави , якими його було наділено, та умисне порушення вимог Присяги державного службовця, правил внутрішнього трудового розпорядку.

Дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби (частина перша статті 74 Закону).

Суд дійшов висновку, що відповідачем при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани та в подальшому звільнення з посади державного службовця, досліджено всі матеріали справи, проаналізовано та враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини попередньої роботи позивача, досвід роботи на займаних посадах, показники виконання службових завдань, наявних заохочень, наявність чи відсутність дисциплінарних стягнень, чим повністю дотримано вимоги чинного законодавства.

За таких обставин, з урахуванням викладеного суд не встановив підстав для визнання протиправними та скасування прийнятих відповідачем та оскаржуваних позивачем розпоряджень.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання оскаржуваних у цій справі розпоряджень протиправними, а у наслідку, правових підстав для поновлення позивача на роботі на посаді начальника у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації, похідна від поновлення на роботі позовна вимога про стягнення на користь позивача середнього заробітку задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 102500,00 грн., суд зауважує, що відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ч. 1 ст.23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За умови не доведення позивачем протиправності дій відповідача у межах заявлених позовних вимог у даній справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди.

За приписами вимог пункту 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи відповідність оскаржуваних у цій справі розпоряджень вказаним критеріям, матеріалами справи підтверджується, що відповідачами такі дотримано у повному обсязі.

Таким чином, позивачем не підтверджено долученими до матеріалів справи письмовими доказами обставин, викладених нею у позовній заяві, заявах, поясненнях, а відповідачем спростовано такі у повному обсязі.

Беручи до уваги вищевикладене, виходячи з предмету адміністративного позову та встановлених обставин під час розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для відшкодування судових витрат у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

Вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 червня 2019 року.

Суддя Гулкевич І.З.