Справа № 140/556/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5015/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до секретаря Луцької міської ради Пустовіта Григорія Олександровича, першого заступника Луцького міського голови Недопада Григорія Вікторовича про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення дій по розгляду звернень, стягнення завданої моральної (немайнової) шкоди (суддя суду І інстанції: Дмитрук В.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09.04.2019р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

05.03.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, із урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправною бездіяльність відповідачів секретаря Луцької міської ради Пустовіта Г.О., першого заступника Луцького міського голови Недопада Г.В. щодо необ`єктивного та невсебічного розгляду скарг, відсутності дій щодо притягнення до відповідальності посадових осіб перевізника в зв`язку із порушенням ними прав позивача; відсутності дій для забезпечення поновлення порушених прав позивача; ненадання роз`яснень положень законодавства та консультацій щодо порядку звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги; зобов`язати відповідачів вчинити дії, направлені на захист та поновлення порушених прав позивача; стягнути з відповідачів солідарно 152069 грн. 32 коп. на відшкодування завданої моральної шкоди (а.с.2-7, 17-23).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2019р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.52-54).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.36-38).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач звернувся до відповідачів із заявами в порядку Закону України «Про звернення громадян», однак останні не здійснили їх належний розгляд, не вжили заходів для притягнення до відповідальності осіб, винних в порушенні закону та прав апелянта.

За своїм змістом відповіді відповідачів носять характер формальних відписок, суб`єктами владних повноважень не вжито заходів для встановлення дійсних обставин по справі, в тому числі, не проведено службове розслідування.

Також в частині питань, які не відносяться до компетенції відповідачів, скарги позивача не скеровані за належністю.

Відповідачами секретарем Луцької міської ради Пустовітом Г.О. та першим заступником Луцького міського голови Недопадом Г.В. скеровано до апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні вважають її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошують на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.74-82).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до відповідачів із скаргами від 28.01.2019р. та від 04.02.2019р., в яких просив провести роз`яснювальну роботу та притягнути до відповідальності водія ОСОБА_4 та перевізника КП «Луцьке підприємство електротранспорту», а також розглянути питання про розірвання із останнім договору на перевезення пасажирів.

Перший заступник Луцького міського голови Недопад Г . В. листами від 30.01.2019р. та від 13.02.2019р. у строки, визначені законом, надав позивачу відповіді на зазначені скарги.

Разом з тим, ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує про те, що відповідачами допущено бездіяльність щодо розгляду його скарг, яка полягала у необ`єктивному та невсебічному розгляді скарг, відсутності дій щодо притягнення до відповідальності посадових осіб перевізника у зв`язку із порушенням прав позивача, відсутності дій для забезпечення поновлення порушених прав позивача.

Однак із такими доводами позивача суд не погодився, оскільки за результатами розгляду скарг позивача Управлінням транспорту та зв`язку проведено службове розслідування та відібрано пояснення від директора КП «Луцьке підприємство електротранспорту» та водія автобуса.

Крім того, із листа КП «Луцьке підприємство електротранспорту» слідує, що із водієм та власником автобуса проведено усний інструктаж щодо правил надання послуг при перевезенні пасажирів автомобільним транспортом.

Таким чином, судом не встановлено бездіяльності відповідачів, а навпаки, при розгляді скарг позивача вчиненні дії, направлені на їх розгляд у порядку та строки, визначені чинним законодавством, а за результатами такого розгляду позивачеві листами від 30.01.2019р. та від 13.02.2019р. надані відповіді.

При цьому, суд зазначив, що не може бути визнано бездіяльністю однієї посадової особи суб`єкта владних повноважень надання належної відповіді на подану скаргу іншою посадовою особою даного суб`єкта, до повноважень якої входить надання таких відповідей на звернення громадян.

Посилання позивача на бездіяльність відповідачів в частині ненадання йому роз`яснень положень законодавства та консультацій щодо порядку звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги, є безпідставним, оскільки у своїх скаргах позивач не ставив вимогу про надання йому таких роз`яснень та консультацій.

Таким чином, відповідачами доведено суду належними доказами, що ними були вчинені дії щодо розгляду скарг позивача відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а відтак вимога щодо визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо необ`єктивного та не всебічного розгляду скарг не підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з встановленням судом відсутності допущення відповідачами протиправної бездіяльності також не підлягають задоволенню похідні вимоги позивача про зобов`язання вчинити дії щодо захисту, поновлення порушених прав позивача та про стягнення з відповідачів солідарно завданої моральної шкоди в сумі 152069 грн. 32 коп.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не у повній мірі ґрунтуються на фактичних обставинах справи і лише частково відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, 28.01.2019р. позивач звернувся до Виконавчого комітету Луцької міської ради із скаргою, в якій повідомив про факт порушення його права щодо безкоштовного проїзду на міському маршруті № 25 із зазначенням конкретних перевізника, водія та транспортного засобу, через що просив провести роз`яснювальну роботу та притягнути до відповідальності водія та перевізника, розглянути питання про розірвання договору на перевезення пасажирів з цим перевізником (а.с.9).

На вказану скаргу позивачем отримано відповідь Виконавчого комітету Луцької міської ради № Р-372-031 від 30.01.2019р., підписану першим заступником Луцького міського голови Недопадом Г.В., в якій наведено перелік пільгових категорій громадян, яким у 2019 році згідно рішення виконавчого комітету № 787-1 від 06.12.2018р. «Про пільгові категорії громадян, яким додатково надаватимуться пільги при здійсненні перевезень пасажирів у автобусах на міських маршрутах в м.Луцьку у 2019 році» будуть додатково, окрім держзамовлення на соціально значущі послуги, надаватися бездотаційно пільги при здійсненні перевезень у м.Луцьку; наголошено на тому, що компенсація за пільгове перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в бюджеті м.Луцька не передбачена (а.с.10 і на звороті).

04.02.2019р. позивач звернувся до Виконавчого комітету Луцької міської ради із повторною скаргою, в якій повідомив про повторний інцидент щодо його права на безоплатний проїзд як інваліда ІІ групи з участю того самого водія на маршруті № 25, через що просив притягнути винну особу до відповідальності, розірвати договір з вказаним перевізником (а.с.11).

Згідно відповіді Виконавчого комітету Луцької міської ради № Р-372/1-031 від 13.02.2019р., підписаної першим заступником Луцького міського голови Недопадом Г.В., управлінням транспорту та зв`язку проведено службове розслідування по факту, викладеному в скарзі від 04.02.2019р., відібрані пояснення у керівника підприємства-перевізника та водія автобуса, копії яких долучені до цієї відповіді (а.с.12, 29, 30).

Аналіз змісту скарг позивача від 28.01.2019р. та від 04.02.2019р. свідчить про те, що останні за своєю правовою природою є скаргами, які містять в собі звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадянина (у розглядуваному випадку - права на безкоштовний проїзд згідно Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні»), порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб, а також включають в себе повідомлення про недоліки в роботі відповідного перевізника, з яким виконавчий комітет уклав відповідний договір на перевезення пасажирів.

Водночас наведені скарги не можуть вважатися запитом на інформацію в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки не стосуються публічної інформації, тобто, відображеної та задокументованими будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформації, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Окрім цього, із змісту наведених скарг не убачається належність останніх до повідомлень про злочин, порядок розгляду яких визначений кримінально-процесуальним законом. Такі не містять конкретної інформації про злочини чи його окремі ознаки, а носять загальний характер з висловленням оціночного ставлення заявника до певних подій, а також стосуються певного кола питань.

За наведених умов розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про звернення громадян» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.ч.1 ст.16 вказаного Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно з ст.19 вказаного Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Приписами ст.20 цього Закону встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене слідує, що суб`єктом розгляду скарг позивача від 28.01.2019р. та від 04.02.2019р., які були адресовані Виконавчому комітету Луцької міської ради, був перший заступник Луцького міського голови Недопад Г.В .

При цьому, будь-яких доказів участі в розгляді зазначених скарг позивача іншого відповідача - секретаря Луцької міської ради Пустовіта Г.О., а так само допущення ним неправомірних дій чи бездіяльності в частині дотримання вимог Закону України «Про звернення громадян» під час судового розгляду не встановлено.

Стосовно всебічного та повного розгляду скарг позивача по суті колегія суддів виходить з того, що такі скарги не були об`єктивно та всебічно перевірені суб`єктом їх розгляду.

Зокрема, скарги позивача стосувалися порушення його права на безоплатний проїзд у міському транспорті як інваліда ІІ групи. Разом з тим, з представлених відповідей не убачається конкретний і прямий висновок щодо наявності чи відсутності таких порушень зі сторони перевізника та водія автобуса.

Натомість, загальні покликання на рішення виконавчого комітету № 787-1 від 06.12.2018р. «Про пільгові категорії громадян, яким додатково надаватимуться пільги при здійсненні перевезень пасажирів у автобусах на міських маршрутах в м.Луцьку у 2019 році», результати розгляду судової справи № 803/993/18, проведення службового розслідування, не дають відповіді на чіткі та однозначні скарги позивача щодо перешкод у реалізації його права на безоплатний проїзд в міському транспорті загального користування.

Без з`ясування цього питання не видається можливим відповісти на інші питання, викладені у скаргах позивача, а саме: необхідність вжиття заходів для забезпечення поновлення порушених прав, вирішення питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення тощо.

Окрім цього, у наданих відповідях не роз`яснено порядок оскарження прийнятого за результатами розгляду скарг рішень; також відповідачами не доведено під час судового розгляду те, що питання, які порушені у скаргах позивача, не входять до їхньої компетенції.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно розпорядження міського голови з кадрових питань № 51-ра від 07.07.2017р. «Про розподіл обов`язків між секретарем міської ради, виконувачем повноважень міського голови, першим заступником, заступниками міського голови, заступником міського голови, керуючим справами виконкому» до повноважень першого заступника Луцького міського голови віднесено організацію роботи виконавчих органів ради у сфері транспортного забезпечення та зв`язку, координацію діяльності Луцького підприємства електротранспорту.

Таким чином, вимоги ст.19 Закону України щодо об`єктивної та всебічної перевірки скарг ОСОБА_1 зі сторони суб`єкта розгляду цих скарг - першого заступника Луцького міського голови Недопад Г.В. - не дотримані, через що ним допущено протиправну бездіяльність, яку слід усунути шляхом зобов`язання повторного розгляду скарг із дотриманням всіх вимог закону.

Водночас, покликання позивача на бездіяльність відповідачів у частині ненадання йому роз`яснень положень законодавства та консультацій щодо порядку звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги є безпідставним, оскільки у своїх скаргах позивач не ставив вимогу про надання таких роз`яснень та консультацій.

Стосовно відшкодування моральної (немайнової) шкоди колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до ст.56Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173 та 1174 ЦК України відповідно.

За статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, ст.ст.21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Здійснивши аналіз указаних норм законодавства, можна зробити висновок, що в справах за позовами фізичних і юридичних осіб про відшкодування, зокрема, моральної шкоди, заподіяної рішеннями, діями (бездіяльністю) посадових осіб місцевого самоврядування відповідачами можуть бути відповідні органи місцевого самоврядування, в яких функціонують такі особи.

Разом з тим, у розглядуваній справі не залучений до участі орган місцевого самоврядування, також позивачем не наведено вагомих доводів стосовно того, які саме незаконні дії посадових осіб, на його думку, завдали йому моральної шкоди.

Наведені обґрунтування заподіяння позивачу моральної шкоди (переживання та душевні страждання) колегія суддів вважає занадто загальним та поверхневим, і не підтвердженими будь-якими доказами.

Окрім цього, хоча розгляд скарг проведено формально і поверхнево, однак відповіді були скеровані суб`єктом їх розгляду на адресу позивача вчасно, до них долучені копії відповідних документів.

Вказані об`єктивні обставини також повинні враховуватися під час вирішення вимог позивача про відшкодування шкоди.

Водночас, колегія суддів вважає, що сам факт визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду поданих ОСОБА_1 скарг від 28.01.2019р. та від 04.02.2019р. в порядку Закону України «Про звернення громадян» слід вважати належною сатисфакцією позивачу за розглядуваних обставин.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, через що останній підлягає до часткового задоволення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду повністю, оскільки його висновки в частині повної відмови у задоволенні заявленого позову не у повній мірі відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.243, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2019р. в адміністративній справі № 140/556/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений ОСОБА_1 позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність першого заступника Луцького міського голови Недопада Григорія Вікторовича щодо неналежного розгляду поданих ОСОБА_1 скарг від 28.01.2019р. та від 04.02.2019р. в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Зобов`язати першого заступника Луцького міського голови Недопада Григорія Вікторовича у визначені Законом України «Про звернення громадян» порядку та строки повторно розглянути подані ОСОБА_1 скарги від 28.01.2019р. та від 04.02.2019р., а також письмово повідомити останнього про результати їхнього розгляду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 04.06.2019р.