Справа № 645/7774/18
Суддя: Іващенко С. О.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/7774/18
Провадження № 2-а/645/60/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Іващенко С.О.,
за участю секретаря судових засідань Гурської С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальону УПП в Харківській області капрала Бражнікова Романа Андрійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальону УПП в Харківській області капрала Бражнікова Романа Андрійовича, в якій просив скасувати постанову серії ЕАВ № 797143 від 16.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425,00 грн..
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем винесена оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАВ № 797143 від 16.12.2018 року, відповідно до якої 16.12.2018 о 21.54 год. в м. Харкові по пр. Льва Ландау, 177 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-2103 державний номерний знак НОМЕР_1 під час перестроювання не подав завчасно сигнали світловими показчиками поворота відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2.б ПДР України порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач з вказаною постановою не згоден, та вказує, що 16.12.2018 о 21.54 год. в м. Харкові по пр. Льва Ландау, 177 він рухався на автомобілі ВАЗ-2103 державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому зламався правий показчик повороту у напрямку місця подальшого ремонту. Наміру перестроювання він не мав. Побачивши поліцейський автомобіль з включеними проблисковими маячками та із спеціальним звуковим сигналом, позивач зупинився у правого краю проїжджої частини, згідно з правилами ПДД. Позивач також зазначив, що у разі відсутності або несправності світлових показчиків повороту, перестроювання на смугу руху справа подаються правою рукою, витягнутою убік, а тому відповідно до п. 9.4 ПДР України, розуміючи, що його дії руками можуть бути незрозумілими для інших учасників руху, виконав п. 9.4 ПДР, який забороняє подавати такий сигнал. У зв`язку із чим просить суд скасувати оскаржувану постанову.
Ухвалою суду від 27.12.2018 адміністративний позов залишений без руху.
Ухвалою суду від 01.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Суд, дослідивши письмові матеріали, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).
З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 797143 від 16.12.2018, винесеною інспектором патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальону УПП в Харківській області капрала Бражніковим Р.А., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень.
Частиною 2 статті 122 КУПАП передбачено адміністративну відповідальність за: порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Так, згідно з вказаною постановою, 16.12.2018 о 21.54 год. в м. Харкові по пр. Льва Ландау, 177 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-2103 державний номерний знак НОМЕР_1 під час перестроювання не подав завчасно сигнали світловими показчиками поворота відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2.б ПДР України порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Згідно з п. 9.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами), у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.
Відповідно до п. 9.4 ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50100 м у населених пунктах і за 150200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.
Позивач вказує, що він не порушував правила ПДР України, оскільки виконав п. 9.4 ПДР України, який забороняє подавати сигнал, якщо він може бути незрозумілим для інших учасників дорожнього руху.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону передбачено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Стаття 268 КУпАП визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція), поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
За змістом статті 31 вищевказаного Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не надано.
Позивач заперечує проти порушення ним Правил дорожнього руху України, зазначає, що інспектором поліції при винесенні постанови не було враховано всіх обставин справи, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у справі.
Доказів порушення позивачем п. 8.7.3 є) ПДР України, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, матеріали справи не містять.
Статтею 77 Кодексу адміністративного правопорушення встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).
Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд
Ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальону УПП в Харківській області капрала Бражнікова Романа Андрійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції м.Харкова капрала Бражнікова Романа Андрійовича серії ЕАВ №7797143 від 16.12.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому законом порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Фрунзенським МВ ХМУУМВС України в Харківській області 16.10.1997, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1
Відповідач: інспектор патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальону УПП в Харківській області капрал Бражніков Роман Андрійович, адреса місця роботи: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-а.
Повний текст рішення складено 04.06.2019 року.
Суддя -