Справа № 826/10491/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
УХВАЛА

31 травня 2019 року Справа № 826/10491/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Епель О.В., суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В. у м. Києві, перевіривши клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сентай ЛВГ» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сентай ЛВГ» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 27.07.2017 року №439/26-50-12-01-18 про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість;

- зобов`язати відповідача 2 направити відповідачу 3 документи відносно позивача з метою внесення відповідних змін до Реєстру платників податку на додану вартість;

- зобов`язати відповідача 3 вчинити дії щодо поновлення реєстрації позивача платником податку на додану вартість з дати реєстрації шляхом внесення в автоматизовану систему даних реєстру платників податку на додану вартість Державної фіскальної служби України відомостей (запису) щодо скасування запису про анулювання реєстрації позивача;

- зобов`язання відповідача 3 повернути на електронний рахунок позивача у системі електронного адміністрування ПДВ суму у розмірі 7905118,17 грн, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року позов було задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 27.07.2017 р. № 439/26-50-12-01-18 про анулювання реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю «Сентай ЛВГ» платником податку на додану вартість;

- зобов`язано Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області направити ДФС України документи відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Сентай ЛВГ» з метою внесення відповідних змін до Реєстру платників податку на додану вартість;

- зобов`язано ДФС України вчинити дії щодо поновлення реєстрації ТОВ «Сентай ЛВГ» платником податку на додану вартість з дати реєстрації шляхом внесення в автоматизовану систему даних реєстру платників податку на додану вартість Державної фіскальної служби України відомостей (запису) щодо скасування запису про анулювання реєстрації позивача;

- зобов`язано ДФС України поновити на електронному рахунку ТОВ «Сентай ЛВГ» у системі електронного адміністрування ПДВ реєстраційний ліміт у розмірі 7 905 118,17 грн., на який ТОВ "Сентай ЛВГ" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, у листопаді 2018 року відповідач - ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві подало апеляційну скаргу, яку ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 р. та від 14.02.2019 р. було залишено без руху та повернуто через несплату судового збору.

ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві вдруге звернулося з аналогічною апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у цій справі, яку ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 р. та від 18.04.2019 р. було залишено без руху та повернуто через несплату судового збору.

10.05.2019 р., не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві втретє подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в позові в повному обсязі.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги апелянт посилається на відсутність належного бюджетного фінансування.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі апелянтом вмотивовано тим, що він вже звертався з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у цій справі, але її було повернуто через несплату судового збору, що ним постійно вживаються заходи для усунення даного недоліку його апеляційної скарги і що КАС України передбачено річний строк можливого звернення з апеляційною скаргою суб`єкта владних повноважень.

1. Перевіряючи наявність правових підстав для задоволення клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати і єдиною визначальною підставою для правильного вирішення цього питання є майновий стан сторони.

Разом з тим, слід враховувати, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами, які в даному випадку апелянтом не надані.

Більш того, статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік осіб, які можуть бути звільнені судом від сплати судового збору, та певні категорії спорів (щодо захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав і відшкодування шкоди здоров`ю). Органи ДФС України та спори в галузі податкових правовідносин до вказаного переліку не входять.

Таким чином, для відстрочення сплати судового збору повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Отже, у даному випадку відсутні достатні правові підстави для відстрочення апелянту сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

2. Перевіряючи наявність правових підстав для задоволення клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

У матеріалах справи міститься зворотне поштове повідомлення, відповідно до якого копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції відповідачем було отримано 25.10.2018 р. /Т.3 а.с.244/, а апеляційна скарга подана 10.05.2019 р., тобто з пропуском тридцятиденного строку, встановленого КАС України.

При цьому, доводи апелянта про те, що він вже звертався з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у цій справі, але її було повернуто через несплату судового збору, що ним постійно вживаються заходи для усунення даного недоліку його апеляційної скарги і що КАС України передбачено річний строк можливого звернення з апеляційною скаргою суб`єкта владних повноважень, не доводять наявності виключних правових підстав для поновлення йому строку звернення з апеляційною скаргою у цій справі. Зокрема, колегією суддів враховується, що й на теперішній час судовий збір апелянтом не сплачено.

Разом з тим, дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

У свою чергу, статтею 44 КАС України регламентовано обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту і строку подання апеляційної скарги покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.

При цьому, поважними причинами пропуску процесуального строку звернення до суду визнаються лише ті, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, колегія суддів також враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких, держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Крім того, у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

У свою чергу, згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

При цьому, обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не є поважними і підстави для його поновлення за даним клопотанням відсутні.

Керуючись ст.ст. 133, 295, 298, 321, 325, ст.ст. 328-331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач

Судді: