Справа № 300/661/19
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2019 р. справа № 300/661/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

при секретарі судового засідання Драгомирецькому І.М.,

за участю:

представника позивача - Козака Б.В.,

представника відповідача - Млиниської Л.В.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" до Івано-Франківської обласної ради про визнання недійсним та скасування рішення №944-23/2018 від 21.09.2018 "Про затвердження Програми для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки", -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" (надалі по тексту також - позивач, ТзОВ "Мега-Пауер-Буд", стягував) 25.03.2019 звернулося в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської обласної ради (надалі по тексту також - відповідач, обласна рада, орган місцевого самоврядування) про визнання недійсним та скасування рішення №944-23/2018 від 21.09.2018 "Про затвердження Програми для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки".

Позов мотивовано тим, що в межах наказу Господарського суду Івано-Франківської області №225 від 14.03.2017, виданого на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 по справі №909/51/17, і ухвали того ж суду від 02.04.2018 за провадженням №909/51/17, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області в користь ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" здійснюється стягнення коштів (заборгованості) з рахунків Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (надалі по тексту також - боржник) в загальній сумі 7 378 797,27 гривень. Дане рішення суду про стягнення коштів протиправно не виконується, виходячи із наступного. За поданням та з ініціативи боржника обласною радою оскаржуваним рішенням №944-23/2018 від 21.09.2018 затверджено Програму для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки. В ході безспірного списання коштів за такою бюджетною програмою із боржника 03.10.2018 в користь позивача списано лише 10 000,00 гривень. Як стало відомо позивачу паспортом коментованої бюджетної програми обсягу фінансування для забезпечення виконання рішень судів в загальному визначено 8 100 000,00 гривень, втім їх фінансування розділено на роки, а саме: в 2018 році - 4 300 000,00 гривень, в 2019 році - 2 000 000,00 гривень і в 2020 році - 1 800 000,00 гривень. Таке поступове фінансування програми, на переконання позивача, грубо порушує положення частини 4 статті 3 Закону України "Про державні гарантії виконання судових рішень", за змістом якого перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. Відтак, за такою бюджетною програмою неможливе забезпечити стягнення коштів за судовим рішенням, яке набрало законної сили, у тримісячний строк. Позивач також вважає, що наявність протиправно прийнятої відповідачем бюджетної програми унеможливлює виконання судового рішення органом казначейства як в першочерговому порядку, так і за бюджетною програмою, наслідком чого є безпосереднє порушення прав стягувача. На думку позивача обласна рада, приймаючи 21.09.2018 рішення №944-23/2018, порушила частину 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" і пункт 9.5 Регламенту Івано-Франківської обласної ради так як проект такого рішення не оприлюднено за 20 робочих днів до дати його розгляду з метою прийняття. Як свідчать дані офіційного веб-сайту відповідача такий проект рішення до його прийняття взагалі не оприлюднювався. Посилаючись на частину 2 статті 19 Конституції України, частину 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", позивач вважає оскаржуване рішення і відповідну бюджетну програму протиправними та просить суд визнати рішення органу місцевого самоврядування недійсним і таким, що підлягає скасуванню.

За наслідками виконання позивачем ухвали суду про залишення позовної без розгляду від 29.03.2019 (а.с.38-39, 41) Івано-Франківським окружним адміністративним судом 12.04.2019 на підставі пункту 1 частини 4 статті 12, статей 171, 264 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) постановлено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.1-4).

З ініціативи суду даною ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (надалі по тексту також - третя особа).

На виконання пункту 9 ухвали суду від 12.04.2019 відповідач 13.05.2019 подав докази опублікування 08.05.2019 на офіційному веб-сайті обласної ради оголошення щодо постановлення Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвали про відкриття провадження у справі, яке містить відповідні вимоги позивача по оскаржуваному рішенні, реквізити нормативно-правового акта, який є предметом оскарження та інші відомості, визначені частинами 4-6 статті 264 КАС України (а.с.85-86, 87, 88).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшли на адресу суду із відповідними письмовими доказами 20.05.2019 (а.с.104-108, 111-125). У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. В межах повноважень, визначених пунктом 1 частини 1 статті 44 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" третя особа як структурний підрозділ Івано-Франківської обласної державної адміністрації (надалі по тексту також - облдержадміністрація) листом від 18.09.2018 внесла на розгляд сесії обласної ради проект рішення про затвердження Програми для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки. Такий проект рішення розглянутий на президії обласної ради, внесений на розгляд сесії ради, якою рішення 21.09.2018 схвалено у встановленому законом порядку. Посилаючись на положення пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за №845, і пункту 20 Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 за №440, відповідач стверджує, що у спірному випадку орган місцевого самоврядування вправі приймати окремі бюджетні програми для забезпечення виконання рішень суду. В свою чергу, погашення заборгованості здійснюється казначейством в межах бюджетних асигнувань на відповідний рік за такою бюджетною програмою. Обласна рада наполягає на тому, що Програма для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки розроблена і затверджена не на виконання конкретного судового рішення, а носить загальний характер та містить орієнтовані обсяги фінансування. На основі вказано відповідач не вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає положенням частини 4 статті 3 Закону України "Про державні гарантії виконання судових рішень", у зв`язку з чим просить суду у задоволенні позову відмовити.

03.05.2019 третя особа подала в суд письмове пояснення, зміст якого свідчить, що Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації заперечує щодо задоволення позовних вимог стягувача, виходячи із наступного. Як і обласна рада третя особа вказує на те, що за приписами постанов Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за №845 і від 03.09.2014 за №440 визначено можливість прийняття органами місцевого самоврядування окремих бюджетних програм для забезпечення виконання рішень суду. Третя особа як боржник розробила відповідну програму та оскаржуваним рішенням остання була затверджена. В Програмі для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки від 21.09.2018 не міститься жодної конкретизації чи посилання на певні судові рішення, на забезпечення виконання яких така Програма прийнята. В межах бюджетних асигнувань за коментованою Програмою тертя особа виконує судове рішення у справі №909/51/17.

Представник ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" подав в суд відповідь на відзив, в якому позивач вказує на недотримання обласною радою відповідної процедури підготовки і прийняття рішення, зокрема, оскаржуване рішення не пройшло візування керівником структурного підрозділу з питань фінансів обласної державної адміністрації. В порушення статті 21 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" рішення №944-23/2019 від 21.09.2018 не було оприлюднено в друкованих засобах масової інформації відповідача (а.с.130-131).

28.05.2019 представник обласної ради зареєструвала в суді заперечення на відповідь на відзив, із якого слідує, що проект рішення обласної ради було завізовано керівником Департаменту фінансів облдержадміністрації. Звернув відповідач увагу суду на те, що в силу вимог статей 21, 21-1 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" в обласної ради відсутній обов`язок опубліковувати власні рішення саме в друкованих засобах масової інформації, оскаржуване рішення, як і всі рішення ради, оприлюднено на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування (а.с.155-159).

У зв`язку із наведеним відповідач вважає рішення обласної ради правомірними, прийнятими на підставі закону, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Судом 13.05.2019, 23.05.2019 і 29.05.2019 проведено підготовчі судові засідання.

29.05.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження в адміністративній справі та розпочато розгляд справи по суті (а.с.162-164, 193).

У зв`язку із наявність об`єктивних причин для забезпечення реалізації такого принципу адміністративного судочинства як офіційне з`ясування всіх обставин у справі, визначеного пунктом 4 частини 3 статті 2 КАС України, судом 29.05.2019 під час судового розгляду справи по суті вирішено питання про долучення до матеріалів справи за клопотанням представників позивача і відповідача додаткові письмові докази на обґрунтування власних доводів (а.с. 165, 166-172).

Під час розгляду справи по суті в судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, а представники відповідача і третьої особи заперечили щодо їх задоволення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача і третьої особи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши відзив на адміністративний позов, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, письмові пояснення третьої особи, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" є юридичною особою, якій присвоєно ідентифікаційний номер 40925399 , про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних особі, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.02.2018 (а.с.11).

Господарським судом Івано-Франківської області у справі №909/51/17 прийнято 28.02.2017 рішення, яким стягнуто з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт" 3 406 641,69 гривень основного боргу, 454 291,79 гривень - 3% річних, 3 408 820,19 гривень - інфляційних втрат та 109 043,60 гривень судового збору (а.с.14-21).

За вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, 14.03.2017 видано наказ про примусове виконання рішення №225 (надалі по тексту також - судовий наказ №225 від 14.03.2017) (а.с.13).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2018 у справі №909/51/17 замінено стягувача щодо виконання наказу №225 від 14.03.2017, визначивши стягувачем позивача у даній справі - ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" (а.с.22-24).

За ініціативою третьої особи розроблено проект Програми для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки (а.с.64-69), яку затверджено рішенням обласної ради №944-23/2018 від 21.09.2018 (а.с.111).

Метою і завданням такої Програми визначено виконання боргових зобов`язань по судових рішеннях за неоплачені у повному обсязі виконані роботи та інших боргових зобов`язань, незабезпечених фінансуванням за кошти державного та місцевого бюджетів, боржником по яких є Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації (а.с.114).

Паспортом Програми і Переліком заходів, обсягів та джерел фінансування Програми загальний обсяг видатків в 2018-2020 роках визначений в розмірі 8 100 000,00 гривень, в тому числі 4 300 000,00 гривень в 2018 році, 2 000 000,00 гривень в 2019 році і 1 800 000,00 гривень в 2020 році (а.с.113, 116-117).

Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації 27.09.2018 листом за №1923/03-32 повідомило Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про необхідність перенаправлення судового наказу №225 від 14.03.2017 щодо безспірного списання коштів для виконання на КПКВ МБ 1517693 КЕКВ 3142 (а.с.70).

За вказаною бюджетною Програмою проведено безспірне списання коштів лише в сумі 10 000,00 гривень (а.с.71, 72).

Позивач, вважаючи протиправними рішення відповідача, яким затверджено Програму для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки, обсяг фінансування якої є недостатнім для стягнення коштів із державного органу у тримісячний строк, звернувся в суд за захистом порушених прав із вимогою про визнання недійсним та таким, яке підлягає скасуванню рішення обласної ради №944-23/2018 від 21.09.2018.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

При вирішенні даної спору суд вважає за необхідне дослідити кожний аргументи позивача окремо у його співвідношенні до змісту заперечення відповідача, та виходячи із фактичних обставин справи, підтверджених належними доказами.

Розглядаючи аргументи позивача про неможливість забезпечити за бюджетною програмою стягнення коштів по судову рішенню, яке набрало законної сили, у тримісячний строк, що є прямим порушенням частини 4 статті 3 Закону України "Про державні гарантії виконання судових рішень", суд відзначає наступне.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Державні гарантії з виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким, серед іншого, є державний орган визначаються Законом України "Про державні гарантії виконання судових рішень" від 05.06.2012 за №4901-VІ (надалі по тексту також - Закон №4901-VІ).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №4901-VІ виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей (частина 1 статті 3 Закону №4901-VІ).

Системний аналіз коментованої норми Закону №4901-VІ свідчить, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється двома способами:

- в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу;

- у разі відсутності у державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Такі два способи не є самостійними, тобто, в першу чергу забезпечується стягнення в межах відповідних бюджетних призначень державного органу, без конкретизації в межах яких саме призначень, і тільки у випаду відсутності відповідних призначень можливий до застосування наступний (другий спосіб), зокрема, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Положення частини 1 статті 3 Закону №4901-VІ є імперативними нормами права. Закон №4901-VІ не містить особливостей, виключень чи інших умов застосування частини 1 статті 3, в тому числі і посилання на Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за №845, який прийнятий пізніше по відношенню до Закону №4901-VІ і має статус підзаконного нормативно-правового акту.

Відтак, суд вважає, що для постановлення перед судом питання про унеможливлення виконання судового рішення органом казначейства у зв`язку із наявністю "Програми для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки", яка затверджена оскаржуваним рішенням обласної ради від 21.09.2018, позивач в першу чергу повинен довести відсутності у третьої особи відповідних бюджетних призначень для списання коштів з рахунків боржника (Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації). І тільки у випадку відсутності таких коштів доводи стягувача про недостатність визначених обсягів фінансування за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду може стати обставиною, наявність якої створюватиме у спірному випадку порушення прав позивача.

Однак, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження обставини відсутності в межах відповідних бюджетних призначень коштів на рахунках державного органу (боржника) в обсягах, достатніх для їх списання за наказом Господарського суду Івано-Франківської області №225 від 14.03.2017 по справі №909/51/17.

Не доведення такої обставини не створює для суду правових передумов щодо формування висновку про порушення права позивача на своєчасне стягнення коштів, в строки, визначені частиною 4 статті 3 Закону України "Про державні гарантії виконання судових рішень".

Разом з тим, суд відзначає, що в розумінні частини 3 і 4 статті 3 Закону №4901-VІ забезпечення стягнення у спірному випадку, в тому числі дотримання термінів стягнення, здійснює саме Головне управління державної казначейської служби в Івано-Франківській області.

Як вказав у судовому засіданні представник позивача ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" вже зверталося з даного приводу до суду. Про таку обставину представник третьої особи не заперечив.

Так, відомості Єдиного державного реєстру судових рішень і Автоматизованої системи документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду свідчать (http://reestr.court.gov.ua/Review/79431368), що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі №0940/2071/18, ухваленого за участю ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" (позивач), Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (відповідач), Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (третя особа), позов задоволено частково:

- визнано неправомірними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області щодо невиконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №225 від 14.03.2017 в частині безспірного списання (перерахування) коштів в першочерговому порядку безпосередньо із загальної суми залишкових коштів наявних на рахунках боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" (, вул. Лютеранська 15а, офіс 13, м. Київ, 01024) в сумі 7 378 797 (сім мільйонів триста сімдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 27 копійок;

- зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області виконати наказ Господарського суду Івано-Франківської області №225 від 14.03.2017 шляхом здійснення безспірного списання (перерахування) коштів в першочерговому порядку безпосередньо із загальної суми залишкових коштів наявних на всіх рахунках боржника, за всіма кодами класифікації видатків бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" (, вул. Лютеранська 15а, офіс 13, м. Київ, 01024) в сумі 7 368 797 (сім мільйонів триста шістдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 27 копійок.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у провадженні №857/2920/19 (по справі №0940/2071/18) апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області і Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, повернуто скаржникам.

За даними Автоматизованої системи документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 10.05.2019 судом видано довідку про набрання з 09.04.2019 року законної сили рішення суду від 16.01.2019 у справі №0940/2071/18.

Наявність такого рішення суду свідчить, що у спірному випаду стягнення коштів за судовим наказом №225 від 14.03.2017 здійснюється, в тому числі з урахуванням першого способу - в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків державного органу-боржника.

Більше того, такий спосіб відповідає вимогам абзацу 1 пункту 25, абзацам 1, 2 пункту 26 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за №845 (надалі по тексту також - Порядок №845), за змістом якого безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Безспірне списання коштів з рахунків підприємств, установ, організацій здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку коштів на рахунку.

Орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника, у межах відповідних бюджетних асигнувань з урахуванням положень пункту 25 цього Порядку.

Зважаючи на вказане, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що наявність прийнятої обласною радою бюджетної програми унеможливлює виконання судового рішення органом казначейства як в першочерговому порядку, так і за бюджетною програмою.

У судовому засіданні представник позивача, серед іншого, вказав (пояснив), що на прохання третьої особи ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" було відкликано наказ Господарського суду Івано-Франківської області №225 від 14.03.2017 для розблокування бюджетних рахунків третьої особи з метою здійснення поточних платежів. Незважаючи на вказане, безспірне списання коштів за оскаржуваною бюджетною програмою із боржника відбулося всього лише на суму 10 000,00 гривень.

Втім, коли такі події відбувалися представник позивача суд не повідомив, доказів на підтвердження такої обставини не представив, в тому числі щодо відкликання і повторного подання в Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області судового наказу.

В контексті такого слід відзначити, що відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 3 Закону №4901-VІ стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

В розгляді даної справи обласна рада не є ні боржником, ні органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів як відповідний відповідач - суб`єкт владних повноважень, який в силу вимог частини 2 статті 77 КАС України повинен доводи обставину про повторне звернення з наказом суду і дотримання тримісячного строку на стягнення.

Відтак, в силу вказаного, позивач не довів перед судом, що у спірному випадку має місце порушення тримісячного строку перерахування коштів стягувачу з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей (частина 4 статті 3 Закону України "Про державні гарантії виконання судових рішень").

Заявлені вимоги суд не може вважати належним способом відновлення порушеного права позивача.

Право на отримання коштів за судовим рішенням є безумовним, так як в силу вимог статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Разом з тим, в спірному випадку серед належних способів захисту порушених прав ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" суд у даній справі вважає такі як:

- визнання протиправної бездіяльності обласної ради щодо незабезпечення належного фінансування за Програмою та зобов`язання раду забезпечити відповідне фінансування в межах паспорту і переліку заходів (обсягів) Програми;

- зобов`язання раду визначити обсяг фінансування Програми відповідно до дійсного потреби, виходячи із загальної заборгованості за виконавчими документами, які перебувають на обслуговуванні в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області у відношенні до третьої особи.

Таких вимог, позивач у даній справі не заявляє, а суд в силу вимог статті 9 КАС України не вправі вийти за межі диспозитивності позовної заяви.

Недофінансування, чи визначення у Програмі у відповідний бюджетний період, до прикладу в 2018 році, коштів в обсязі, який є недостатній для одноразового списання боргових зобов`язань саме за такою бюджетною програмою, ще не є свідченням протиправності усієї Програми в цілому, та окремо рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено така Програма.

Крім вказаного, суд відзначає, що для забезпечення виконання судового рішення у спірному випадку органу Казначейства слід чітко дотримуватися пункту 31 Порядок №845, згідно приписів якого у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Якщо у боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, недостатньо відкритих асигнувань (коштів на рахунках) для виконання виконавчого документа, безспірне списання коштів здійснюється частково. На виконавчому документі ставиться відмітка про обсяг списаних коштів, яка засвідчується підписом відповідальної особи, скріпленим гербовою печаткою.

Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи.

Безспірне списання коштів здійснюється з моменту відкриття відповідних асигнувань.

Виконання алгоритму таких дій здійснюється виключно Головним управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, а позивач, в свою чергу, має контролювати повноту вжитих заходів таким органом Казначейства, який не є стороною у даній справі і вимог до такого суб`єкта владних повноважень не заявлено.

Попри вказане, визначальним має й те, за рахунок яких коштів мало місце недофінансування робіт, за якими виникла заборгованість у спірному випадку.

Як свідчить описова частина рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 у справі №909/51/17, яке 27.02.2018 набрало законної сили (а.с.14), фінансування за договором виконання підрядних робіт №23 від 14.10.2011 мало здійснюватися за рахунок Державного бюджету, субвенцій місцевого бюджету обласному бюджету та субвенції з обласного бюджету (а.с.16, 19).

В якій самі пропорції, співвідношенні до загального обсягу і вартості робіт витрати мали покриватися згідно коментованих джерел, рішення суду не містить відомостей. Однак, така обставина має значення у спірному випадку, так як від цього залежить питання за рахунок яких саме призначень, та за якими бюджетними програмами чи рахунками Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області повинно в першу чергу здійснювати стягнення коштів із третьої особи.

Втім, такі вимоги повинні ставитися саме Головному управлінні Державної казначейської служби в Івано-Франківській області, яке в розгляді даної справи не є стороною.

Оскаржувана Програма є одним із способів забезпечення виконання вимог Закону України "Про державні гарантії виконання судових рішень", а її недофінансування за рахунок бюджету обласної ради, враховуючи, що витрати по договору виконання підрядних робіт №23 від 14.10.2011 мали здійснюватися (фінансуватися), в тому числі за рахунок Державного бюджету і субвенцій місцевого бюджету обласному бюджету, не може, на переконання суду, вважатися такими як порушення частини 4 статті 3 Закону України "Про державні гарантії виконання судових рішень".

Щодо дотримання встановленої законом поряду і процедури прийняття рішення органом місцевого самоврядування.

Розглядаючи доводи позивача про те, що обласна рада, приймаючи 21.09.2018 рішення №944-23/2018, порушила законодавчо визначений обов`язок оприлюднення його проекту за 20 робочих днів до дати розгляду з метою прийняття, суд виходить із наступного.

Згідно приписів частини 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Аналогічно до вказаних вимог закону відповідно до пункту 9.4 Регламенту Івано-Франківської обласної ради, затвердженого рішенням ради від 26.05.2016 за №175-5/2016 (надалі по тексту також - Регламент), матеріали з питань порядку денного сесії повинні бути подані голові ради не пізніше як за 25 робочих днів до початку сесії, оприлюднені на веб-сайті ради не пізніше як за 20 робочих днів до дати їх розгляду, і, як правило, не пізніше як за три робочих дні до початку сесії вони надаються депутатам ради для ознайомлення.

Як свідчать дані офіційного веб-сайту відповідача проект оскаржуваного рішення від 21.09.2018 до його прийняття не оприлюднювався (а.с.25-27). Дану обставину представник обласної ради не заперечує.

Разом з тим, виключення із коментованого правила визначено пунктом 9.17 Регламенту, відповідно до якого проекти рішень, які надійшли пізніше терміну, встановленого пункту 9.5. Регламенту, вносяться їх ініціаторами під час формування порядку денного на пленарному засіданні (https://orada.if.ua//обласна-рада/регламент-обласної-ради/).

Матеріалами справи підтверджено, що коментований проект рішення внесено на розгляд обласної ради головою обласної державної адміністрації листом від 18.09.2018 за №933/0/2/01-132 (а.с.118). Тобто, за два три робочі дні до дати розгляду проекту на засіданні сесії.

Представники відповідача та третьої особи пояснили, що оскаржуване рішення і Програма у відповідності до пункту 9.17 Регламенту внесено під час формування порядку денного на пленарному засіданні з ініціативи депутата обласної ради - заступника голови обласної ради Басараба С. М. (а.с.156).

Дана програма пройшла погодження президії обласної ради і внесена до розгляду на сесії обласної ради.

У випадку, що досліджується судом, виходячи із фактичних обставин, мало місце недотримання відповідачем обов`язку оприлюднення проекту рішення обласної ради за 20 робочих днів до дати розгляду з метою його прийняття.

Право депутата обласної ради вносити на розгляд сесії проекти рішень не може змінити чи звузити зміст частини 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а норми такого Закону є імперативними, яких в тому числі повинне обов`язково дотримуватися такий суб`єкт внесення проектів рішень як депутат обласної ради.

Незважаючи на вказане, суд не трактує недотримання строків, визначених коментованою нормою Закону, як єдину і достатню підставу для визнання недійсним рішення обласної ради №944-23/2018 від 21.09.2018 "Про затвердження Програми для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки".

Позивач жодним чином не обґрунтував, яким чином не оприлюднення проекту оскаржуваного рішення за 20 робочих днів до дня його прийняття вплинуло на права чи обов`язки ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" як стягувача за судовим наказом №225 від 14.03.2017.

Як саме необізнаність впродовж вказаного терміну про розгляд на сесії обласної ради Програми порушило і порушує на даний час зміст і обсяг прав позивача на своєчасне і належне стягнення з рахунків третьої особи, представник ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" у судовому засіданні пояснити не зміг.

Відтак, таке порушення як самостійна ознака не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Позивач, поряд з іншим, стверджує про недійсність рішення №944-23/2018 від 21.09.2018, у зв`язку із його не погодження з керівником структурного підрозділу з питань фінансів облдержадміністрації (а.с.130-131).

Так, відповідно до пунктів 9.1, 9.6 Регламенту суб`єктами подання проектів рішень на розгляд ради виступають, серед іншого, голова облдержадміністрації і окремі депутати. Проект рішення, поданий облдержадміністрацією, повинен бути завізований виконавцем (виконавцями), який його готував, керівником профільного структурного підрозділу або його заступником, заступником голови облдержадміністрації відповідно до розподілу обов`язків.

Вставлені під час розгляду справи обставини свідчать, що саме за підписом голови облдержадміністрації скерований до відповідача відповідний лист №993/0/2/-18/01-132 від 18.09.2018 із проектом оскаржуваного рішення та Програми (а.с.62, 63-69, 118).

Програма, Паспорт до Програми і Перелік заходів, обсягів та джерел фінансування Програми завізовані керівником профільного структурного підрозділу і заступником голови облдержадміністрації, про що свідчать підписи В. Рачкевича і Я. Паранюка (а.с.112-117)

За змістом приписів пунктів 9.7, 9.11 Регламенту проект рішення, яким передбачається здійснення фінансування, повинен бути завізований керівником структурного підрозділу з питань фінансів облдержадміністрації. Погодження проектів оформляють візами, що складаються з імені, прізвища та особистого підпису особи, яка візує документ.

Представник позивача під час розгляду справи надала проект рішення "Про затвердження Програми для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки" (а.с.165), зворотній бік якого окрім підписів заступника голови облдержадміністрації (Я. Паранюка), директора Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації (В. Рачкевича ), директора Юридичного департаменту (Т. Боринського), містить і підпис (візування) директора Департаменту фінансів облдержадміністрації (Мацькевич І.Б.).

Більше того, інформація про погодження і візування у формі підписів вказаними вище посадовими особами структурних підрозділів облдержадміністрації, в тому числі Департаменту фінансів, розміщена (оприлюднена) на офіційному веб-сайті Івано-Франківської обласної державної адміністрації (http://www.if.gov.ua/files/uploads/530_2018.pdf).

Відтак, доводи позивача в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Представник позивача у судовому засіданні звернув увагу суду, що поданий відповідачем завізований проект рішення не є належним доказом у справі, так як ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" неодноразово зверталося до обласної радим із публічним запитом про надання засвідченої копії усіх документів, які передували прийняттю оскаржуваного рішення. Із змісту отриманих засвідчених копій одного і того ж проекту рішення жодного візування посадових осіб облдержадміністрації, в тому числі Департаменту фінансів, про які вказує представник відповідача, такий документ не містить.

На підтвердження вказаного подав прошитий пакет проекту рішення із додатками, який засвідчений печаткою і підписом відповідальної посадової особи обласної ради (а.с.167-172).

З приводу такої обставини представник відповідача пояснила, що на запити позивача не надавалися завізовані копії проекту рішення із додатками.

У зв`язку із тим, що представник позивача не представив суду докази про витребовування у відповідача саме проекту оскаржуваного рішення із візуванням (підписами) відповідальних посадових осіб облдержадміністрації, в тому числі обласної ради, аргументи ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" про порушення пунктів 9.7, 9.11 Регламенту є недоведеними та безпідставними.

Також такими, що не заслуговують на увагу суд вважає доводи представника позивача про недотримання відповідачем статті 21 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" від 23.09.1997 за №539/97-ВР (надалі по тексту також - Закон №539/97-ВР) в частині не оприлюднення оскаржуваного рішення в друкованих засобах масової інформації.

В першу чергу суд зауважує, що відповідно до статті 21 Закону №539/97-ВР діяльність місцевих органів державної влади та органів місцевого самоврядування висвітлюється в друкованих засобах масової інформації регіональної та місцевої сфери розповсюдження на умовах, визначених у договорах між цими органами і редакціями зазначених друкованих засобів масової інформації.

Отже, коментована норма Закону №539/97-ВР регулює висвітлення, а не оприлюднення діяльності органів місцевого самоврядування, а не їх рішень.

По друге, за змістом статті 21-1 Закону №539/97-ВР доведення до відома населення законів України та інших нормативно-правових актів здійснюється шляхом їх офіційного опублікування відповідно до закону державними друкованими засобами масової інформації та офіційними друкованими виданнями (офіційними виданнями), висвітлення аудіовізуальними засобами масової інформації, оприлюднення на офіційних веб-сайтах органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також в інший спосіб, визначений законом.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що оскаржуване рішення оприлюднено на офіційному веб-сайті Івано-Франківської обласної ради (https://orada.if.ua/decision/про-затвердження-програми-для-забезп/).

Попри вказане, інформація про розпорядження голови облдержадміністрації №530 від 17.09.2018 "Про схвалення проекту Програми для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки" і самої Програми оприлюднена на офіційному веб-сайті Івано-Франківської обласної державної адміністрації (http://www.if.gov.ua/files/uploads/530_2018.pdf).

Суд не може залишити поза увагою аргументи представників відповідача і третьої особи про те, що оскаржуване рішення і сама Програма не стосується конкретного стягувача у відношенні до третьої особи щодо забезпечення виконання наказу господарського суду №225 від 14.03.2017 по справі №909/51/17, а врегульовує правовідносини невизначеного кола осіб, права яких на отримання коштів за судовим рішенням також гарантуються спірною Програмою.

Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи представників відповідача і третьої особи з приводу застосування пункту 20 Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 за №440, в частині можливості погашення заборгованості виключно в межах бюджетних асигнувань, визначених на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, виходячи із наступного.

Як свідчить зміст преамбули і пункту 1 коментованого Порядку, останній прийнятий з метою визначення механізму обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

В свою чергу, першим реченням пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4901-VІ визначено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Таким чином, згаданий Порядок і положення пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4901-VІ стосуються виконавчих документів, які видані до набрання чинності Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", який, в свою чергу, набрав чинність 01.01.2013, а у даній справі рішення Господарського суду Івано-Франківської області прийнято і наказ по такому рішенню виданий після вказаної дати.

Відтак, положення Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 за №440, не підлягають застосуванню у даній справі.

В сукупності вказаного, виходячи із встановлених судом обставин, суд вважає, що оскаржуваним рішенням не порушено права позивача, за позовними вимогами, які ТзОВ "Мега-Пауер-Буд" визначило в адміністративному позові, у зв`язку з чим такі вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову не майнового характеру в розмірі 1 921,00 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №0.0.132004559.1 від 09.04.2019 (а.с.5).

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень.

Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" (ідентифікаційний код юридичної особи 40925399) вул. Лютеранська, 15-А, офіс 13, м. Київ, 01024.

Відповідач - Івано-Франківська обласна рада (ідентифікаційний код юридичної особи 00022510). вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (ідентифікаційний номер 38163425, вул. М. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004).

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.

Рішення складено в повному обсязі 3 червня 2019 року.