Справа № 200/4555/19-а
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

31.05.2019 р. справа №200/4555/19-а

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст.263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
встановив:

Матеріали позову одержані судом 26.04.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 03.05.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 20.05.2019 р.

Позивач, ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про 1) визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Немишлянського району Харківської міської ради (61060, м. Харків, пр-т Льва Ландау, буд. 48, ) щодо зупинення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) виплати допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); 2) зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Немишлянського району Харківської міської ради поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ), нарахування допомоги при народженні дитини, а також здійснити її виплату, починаючи з 01.05.2018 р.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на одержання раніше призначеної допомоги при народженні дитини, але внаслідок вчинення райУПСЗН протиправних діянь коштів за вказаними виплатами не одержує з травня 2018 р.

Відповідач, УПСЗН Немишлянського району Харківської міської ради, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що рішення про припинення виплат було обумовлено об`єктивними чинниками, а саме відсутністю громадянина за фактичним місцем проживання.

Дослідивши приєднані до справи докази, суд установив такі обставини спору.

Позивач разом з неповнолітньою дитиною перебувають на обліку в установі відповідача як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками від 05.09.2017 р. № та №.

Позивач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів щодо попередніх звернень відповідача, УПСЗН, з приводу призначення грошової допомоги і взагалі щодо отримання такої допомоги у минулому, проте оскільки у відзиві на позов владним суб`єктом визнані обставини отримання громадянином спірної допомоги аж до припинення виплати з 01.05.2018 р., то суд сприймає факт отримання позивачем допомоги як доведений.

Так, допомога при народженні дитини була призначена за рішенням відповідача на період з 01.11.2017 р. по 30.09.2019 р. і виплачувалась позивачу з 09.11.2017 р.

Розпорядженням відповідача від 10.04.2018 р. виплату допомоги позивачу було припинено з 01.05.2018 р. з посиланням на положення п.п. 2 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування) у зв`язку із встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

До відносин, які склались на підставі установлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Так, відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні і приводи, і підстави для припинення виплати допомоги при народлженні дитини.

Суд зазначає, що непідтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою саме законом підставою для відмови в призначенні та виплати допомоги при народженні дитини.

Вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в рішенні від 03.05.2018 року у зразковій справі № 805/402/18, предмет якої є подібним до спірних правовідносин.

Вирішуючи спір, суд відхиляє як юридично неспроможні доводи відповідача про пропущення позивачем строків звернення до суду, адже доказів доведення до відома позивача факту припинення йому виплат, зокрема, надсилання розпорядження про припинення виплати соціальної допомоги, матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Встановлена судовим розглядом відсутність визначених законом підстав для припинення виплат допомоги при народженні дитини вимагає від суду у даному конкретному випадку застосування правила ч. 2 ст. 9 КАС України і виходу за межі позовних вимог у спосіб скасування рішення відповідача у формі розпорядження про припинення виплати як безпідставної перешкоди у проведенні платежів за раніше призначеною пенсією.

Разом із тим, оскільки визнання діяння владного суб`єкта протиправним об`єктивно не здатне у даному конкретному випадку забезпечити неминуче, ефективне та дієве поновлення суб`єктивного права особи на одержання у власність коштів як виплат за пенсією, то суд вважає за необхідне обтяжити владний суб`єкт обов`язком провести платежі за невиплаченою допомогою саме на підставі даного рішення суду.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 10.04.2018 р. про припинення соціальних виплат ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1.) допомоги при народженні дитини з 01.05.2018р.

Решту вимог позову - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.