Справа № 480/4613/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 р.Справа № 480/4613/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської обласної державної адміністрації на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року (головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, повний текст складено 11.02.19 року) по справі № 480/4613/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

до Сумської обласної державної адміністрації

про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2018 року Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі по тексту - -позивач) звернулось до суду з позовом до Сумської обласної державної адміністрації (далі по тексту відповідач), в якому просить суд:

визнати незаконною бездіяльність відповідача (40000, м. Суми, пл. Незалежності, 2, ) що полягає у не розгляді по суті заяви позивача № 21/404 від 16.08.2018 року про погодження загальновиробничої норми питомих витрат палива, теплової та електричної енергії по позивачу на 2018 рік;

зобов`язати відповідача (40000, м. Суми, пл. Незалежності, 2, ) розглянути по суті заяву позивача № 21/404 від 16.08.2018 року про погодження загальновиробничі норми питомих витрат палива, теплової та електричної енергії по позивачу на 2018 рік.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 04.02.2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не розгляді по суті заяви позивача №21/404 від 16.08.2018 про погодження загальновиробничих норм питомих витрат палива, теплової та електричної енергії на 2018 рік.

Зобов`язано відповідача (4000, м. Суми, пл. Незалежності,2, ) розглянути по суті заяву позивача (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, ) №21/404 від 16.08.2018 про погодження загальновиробничих норм питомих витрат палива, теплової та електричної енергії на 2018 рік.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (4000, м.Суми, пл. Незалежності,2, ) на користь позивача (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, ) судовий збір в розмірі 3524,00 грн., сплачений при зверненні до суду.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказує, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Також зазначає, що при здійсненні своєї діяльності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією України та Законами України під час розгляду по суті листів від 16.08.2018 року № 21/404, від 12.09.2018 № 2/428 та від 12.11.2018 року № 55-1/16, що були направлені позивачем щодо погодження загальновиробничих норм питомих витрат палива, теплової та електричної енергії на 2018 рік. Такі дії здійснювались відповідно до Закону України «Про енергозбереження», постанови КМУ від 15.11.1997 року № 786 «Про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві» та наказу Державного комітету України з енергозбереження від 22.10.2002 року № 112 «Про затвердження Основних положень з нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві».

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 16.08.2018 позивач звернувся до відповідача та просив погодити загальновиробничі норми питомих витрат палива, теплової та електричної енергії.

Листом від 12.09.2018 на адресу керівника апарату Сумської обласної державної адміністрації ПАТ "Сумське МНВО" надано додаткові пояснення з приводу невчасного подання на погодження норм питомих витрат (а.с. 10-30).

Листом від 11.10.2018 № 01-24/10241 Сумська обласна державна адміністрація відмовила у погодженні норм через пропуск позивачем строків їх подання для погодження, що встановлені п. 7.7 Основних положень з нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві" та відсутність правових підстав для такого погодження.

12.11.2018 позивач повторно звернувся до відповідача та просив погодити норми питомих витрат. При цьому зазначив, що непогодження відповідачем норм призводить до неможливості їх затвердження товариством, що у свою чергу унеможливлює затвердження виконавчим комітетом Сумської міської ради тарифу на теплопостачання.

Листом від 07.12.2018 відповідачем повернуто без виконання лист щодо погодження загальновиробничих норм питомих витрат палива, теплової та електричної енергії на 2018 рік у зв`язку з порушенням вимог наказу Державного комітету України з енергозбереження від 22.10.2002 № 112.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався постановою КМУ від 15.11.1997 року № 786 «Про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві», Законом України «Про енергозбереження» та дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у погодженні загальновиробничих норм питомих витрат ПЕР листом від 11.10.2018 № 01-24/10241, діяв з порушенням норм законодавства. Відмовляючи з підстав пропуску строку, відповідач фактично не розглянув заяву позивача по суті, тим самим допустив протиправну бездіяльність. Така бездіяльність порушує права позивача, оскільки позбавляє можливості виконати обов`язок по затвердженню загальновиробничих норм питомих витрат ПЕР, також призводить до неможливості подати затверджені норми як складову розрахунку тарифів з надання послуг.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові, економічні, соціальні та екологічні основи енергозбереження для всіх підприємств, об`єднань та організацій, розташованих на території України, а також для громадян визначає Закон України «Про енергозбереження».

Відповідно до ст. 1 Закону метою законодавства про енергозбереження є регулювання відносин між господарськими суб`єктами, а також між державою і юридичними та фізичними особами у сфері енергозбереження, пов`язаної з видобуванням, переробкою, транспортуванням, зберіганням, виробленням та використанням паливно-енергетичних ресурсів, забезпечення заінтересованості підприємств, організацій та громадян в енергозбереженні, впровадженні енергозберігаючих технологій, розробці і виробництві менш енергоємних машин та технологічного обладнання, закріплення відповідальності юридичних і фізичних осіб у сфері енергозбереження.

Відповідно до ст. 20 ч. 3 Закону України "Про енергозбереження" порядок установлення норм питомих витрат палива та енергії визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. N 786 "Про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві" затверджено "Загальне положення про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві".

Відповідно до п.17 зазначеного положення Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації забезпечують методичне керівництво нормуванням у галузях (регіонах), здійснюють погодження методик нормування та норм витрат паливно-енергетичних ресурсів, розроблених для потреб підприємства, галузі, регіону.

Наказом Державного комітету України з енергозбереження від 22.10.2002 N112 затверджено "Основні положення з нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві" (далі Основні положення).

Пунктом 7.6 Основних положень визначено, що нормування витрат ПЕР безпосередньо на рівні підприємств, організацій, установ забезпечується самим підприємством.

Відповідальність за розроблення і додержання норм витрат ПЕР на рівні підприємства несе керівник підприємства.

Згідно пункту 7.7 вищезазначених положень Підприємства, установи та організації із загальним річним споживанням енергетичних ресурсів понад 1000 т у.п. надають загальновиробничі норми питомих витрат ПЕР на погодження до відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій за відповідною формою до 1 березня року, наступного за звітним, після чого такі норми затверджуються керівником підприємства.

У разі невідповідності зазначених норм критерію прогресивності відображення впроваджених новітніх технічних і технологічних досягнень світової та вітчизняної практики в частині мінімізації питомих витрат ПЕР на підприємстві у вигляді зменшення показників норм питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів додатково надаються розрахунки норм та пояснення до них.

Наведені вище норми свідчать про обов`язкове щорічне затвердження норм питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів.

Колегія суддів зазначає, що відмова у затвердженні погодження норм питомих витрат ПЕР, безпосередньо з підстав пропуску строку подання на таке погодження, не визначена та не встановлена чинним законодавством.

Також, колегія суддів вважає, що правом відмови у затвердженні погодження норм питомих витрат ПЕР в даному випадку відповідач не наділений.

Аналіз та дослідження обставини справи дає право колегії суддів дійти висновку, що відмова у погодженні норм питомих витрат ПЕР є фактичною бездіяльністю відповідача, що не узгоджується з нормами чинного законодавства. Пропуск строку, не є об`єктивною підставою для відмови такого затвердження.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції фактично встановлюється практика, яка дозволяє всім іншим особам порушувати встановлені строки подання на погодження норми витрат, то колегія суддів зазначає на таке.

У відповідності до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів, вважає, що суди позбавлені можливості вирішувати спір на майбутнє щодо правовідносин, які ще не відбулись у часі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року по справі № 480/4613/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 31.05.2019 року