Справа № 200/4076/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 р. Справа№200/4076/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

за участю представників сторін:

представник позивача - не з`явився

представник відповідача 1- не з`явився

представник відповідача 2- не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо не зарахування 3 (трьох) років стажу роботи, що дає право на щомісячну доплату за вислугу років, а саме стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме роботи у період з 13.08.1987 року по 3.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року і юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського «Союзвуглемаш», з 5.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України, щодо не нарахування доплати за вислугу років у розмірі 60 (шістдесят) відсотків, щодо невидачі відповідних довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 5.08.2018 року, на 4.12.2018 року, на січень 2019 року;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області зарахувати 3 (три) роки стажу роботи, що дає право на щомісячну доплату за вислугу років, а саме стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді у період з 13.08.1987 року по 3.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського «Союзвуглемаш», з 5.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення № 5369 Ощадбанку України, нарахувати доплату за вислугу років у розмірі 60 (шістдесят) відсотків, видати відповідні довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 5.08.2018 року, на 4.12.2018 року, на січень 2019 року;

- визнати неправомірними дії Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 3 (трьох) років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме роботи у період з 13.08.1987 року по 3.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського «Союзвуглемаш», з 5.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України;

- зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 3 (три) роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме роботи у період з 13.08.1987 року по 3.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського «Союзвуглемаш», з 5.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 5 серпня 2018 року з урахуванням раніше здійснених виплат та на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 5.08.2018 року, на 4.12.2018 року, на січень 2019 року, які мають бути видані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області на підставі прийняття рішення по вищевказаних позовних вимогах;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області в порушення приписів чинного законодавства безпідставно не зараховано позивачці 3 роки стажу роботи, що дає право на щомісячну доплату за вислугу років, а саме стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме у період з 13.08.1987 року по 03.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім. Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держдмашзаводу ім. Г.І. Петровського «Союзвуглемаш», з 05.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення № 5369 Ощадбанку України загальною тривалістю 6 років 9 місяців. На думку позивача, загальний стаж роботи на посаді суддів становить 25 роки 8 місяців 19 днів і позивач має право на призначення ій та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці в розмірі 90 % від винагороду судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання. Просила суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за її відсутності.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року відкрито провадження у справі № 200/4076/19-a в порядку спрощеного позовного провадження і судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 22.04.2019 року о 9 год 30 хв.

12 квітня 2019 року до суду від ТУ ДСА України в Донецькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Так, відповідач-1 зазначає, що позивача було звільнено посади судді Дзержинського міського суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку рішенням Вищої ради юстиції від 19.12.2016 року № 3232/0/15-16, тобто до набрання чинності Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», тому стаж її роботи на посаді судді не підлягає перерахунку.

При цьому, зазначає, що листом від 05.11.2018 року Вищою радою правосуддя, Верховним судом, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Радою суддів України, Державною судовою адміністрацією України, Національною школою суддів України було надано роз`яснення стосовно проведення перерахунку стражу роботи на посаді судді у зв`язку з набранням чинності Законом № 2509. При цьому, зі змісту даного листа вбачається, що зазначений перерахунок стосується саме суддів, а не суддів у відставці.

В судове засідання 22.04.2019 року з`явився представник відповідача-1, позивач та представник відповідача-2 до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено до 15.05.2019 року о 16 год. 00 хв.

При цьому, відповідачем-2 було надано суду відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає про те, що з 22.12.2016 року ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у відставці згідно абз. 2 п. 25 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (ЗУ № 1402-VIII) у розмірі 84% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ. Проте, зазначає, що зарахування до стажу судді періоду роботи в галузі права чинним на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді Законом України від 15.12.1992 року № 2862 - ХІІ «Про статус суддів» не передбачено. При цьому, відповідач-2 відзначає, що оскільки щомісячне грошове утримання судді ОСОБА_1 призначено 22.12.2016 року, тобто до внесення змін до ст. 137 Закону України від 02.06.2016 року № 1402 VІІІ, тому відсутні законодавчі підстави для зарахування до стажу роботи судді періоди роботи позивача з 13.08.1987р. по 03.06.1988р. та з 05.04.1995р. по 16.09.1996р. Також, на думку відповідача-2, позивачем не обґрунтовано вимогу про зобов`язання Торецьке ОУПФУ Донецької області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного утримання починаючи з 05.08.2018 року з урахуванням раніше здійснених виплат та на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 05.08.2018 року, 04.12.2018 року, на січень 2019 року, які мають бути видані Територіальним управлінням Державною судовою адміністрацією України в Донецькій області, оскільки неможливо зобов`язувати здійснювати дії на майбутнє, а саме виконати перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок , які ще не видані на момент розгляду спору по суті.

В судове засідання 15.05.2019 року повноважні представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за відсутності представників відповідача-1 та відповідача-2 до суду не надано. Розгляд справи відкладено до 27.05.2019 року о 16 год.00 хв.

В судове засідання 27.05.2019 року повноважні представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 з 01.09.1982 року по 30.06.1987 року навчалась на юридичному факультеті Воронезького державного університету, після чого працювала: з 13.08.1987 року по 03.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського «Союзвуглемаш», з 29.04.1993 року 03.04.1995 року головним державним інспектором - юрисконсультом Дзержинського міського центру зайнятості, з 05.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України в Донецькій області,

Указом Президента України 17.09.1996 року № 814/96 позивача було призначено на посаду судді Дзержинського місцевого суду Донецької області (наказ по суду № 279 від 17.09.1996) та Постановою Верховної ради України від 07.02.2002 року № 3060-ІІІ призначена суддею Дзержинського міського суду Донецької області безстроково (наказ по суду № 228 від 24.04.2002 року).

Відтак, призначення позивача на посаду судді вперше відбулося 17.09.1996 року.

21.12.2016 року звільнена з займаної посади у зв`язку з виходом у відставку відповідно до рішення Вищої ради юстиції від 19.12.2016 року за № 3232/0/15-16 (рішення Вищої ради юстиції № 36 від 19.12.2016 року, наказ № 12-к по Дзержинському міському суду Донецької області від 21.12.2016 року), тобто до дати набрання чинності Законом №1402.

Зазначені факти підтверджуються записами з трудової книжки позивача.

З розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та протоколу № 2434 від 29.12.2016 року, судом встановлено, що до стажу роботи судді, який дає право на відставку позивачу було зараховано: роботу на посаді судді Дзержинського міського суду Донецької області з 17.09.1996 року по 21.12.2016 року, тобто 20 років 3 місяці 6 днів.

При цьому, судом встановлено, що Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 07.08.2017 року у справі (провадження) № 2-a/225/59/2017, залишеним ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду її навчання за денною формою в вищому навчальному закладі - визнано неправомірними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою з 01.09.1982 року по 30.07.1987 року в вищому навчальному закладі - Воронезькому державному університеті. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 (вісімдесят чотири) відсотка від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 22 грудня 2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

З урахуванням наведеного, всього стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 22 роки 8 місяців 4 дні.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2018 року позивач звернулась до ТУ ДСА України в Донецькій області з заявою, в якій просила перерахувати та виплатити суддівську винагороду та вихідну допомогу, а також надати довідку про винагороду судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів » № 2509-VIII від 12.07.2018 року.

Також, 10.12.2018 року позивач звернулась до ТУ ДСА України в Донецькі області з заявою про надання довідки про винагороду судді, який працює на відповідній посаді з 04.12.2018 року у зв`язку з Рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 року для пред`явлення в Пенсійний фонд України.

Листом від 13.12.2018 року ТУ ДСА України в Донецькій області повідомлено позивача про те, що згідно відомостей, які маються у розпорядженні ТУ ДСА України в Донецькій області, позивача - ОСОБА_1 була звільнена з посади судді Дзержинського міського суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку рішенням Вищої ради юстиції від 19.12.2016 року. Також повідомлено про те, що ТУ ДСА України в Донецькій області не має правових підстав для проведення перерахунку суддівської винагороди, яка виплачувалась в період перебування на посаді судді з 01.01.2014 року по 21.12.2016 року, та вихідної допомоги, яка була виплачена при звільненні судді.

22.02.2019 року позивач звернулась до Торецького об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII. В цій заяві позивач, зазначила про зарахування стажу роботи на посаді судді згідно ч. 2 ст.137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» - 3 роки. В графі «на сьогодні» зазначено - «не працюю».

Листом від 04.03.2019 року № 1867/04 Торецьке об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області направило на адресу позивача рішення від 27.02.2019 року № 171 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Так, у вказаному рішенні зазначило, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 призначено 22.12.2016 року до внесення змін до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII.

З 22.12.2016 та по теперішній час позивач перебуває на обліку у відповідача-2 та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

На погодившись з відмовами відповідачів позивач звернулась до суду із цим позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

На момент виходу судді ОСОБА_1 у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до статті 137 Закону України №1402-VIII, у редакції яка діяла на час виходу судді у відставку, до стажу роботи на посаді судді зараховується лише робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У пункті 34 Розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічна норма, містилася і у Законі №2453-VI від 07.07.2010, а саме пункт 11 Розділ XIII Прикінцеві положення регламентує, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 №2509-VІІІ внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» де статтю 137 доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді». Вказана норма набрала чинності 05.08.2018 року.

За таких обставин, для визнання стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді необхідно керуватись законодавством, яке діяло на час її призначення (обрання) суддею.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №2862-ХІІ право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Зазначені вимоги діяли з 17.09.1996 року при обранні на посаду судді вперше, та з 07.02.2002 року при обранні судді безстроково.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права мають судді, яких було обрано на посаду судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону вперше згідно з вимогами, встановленими Законом №2862-ХІІ на день їх обрання.

Крім того, передбачені частиною 2 статті 137 Закону №1402-VIІІ положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 12.07.2018 №2509-VIII, тобто з 05.08.2018 року.

Дана позиція суду, узгоджується з позицією Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України, викладеної в спільному листі від 05.11.2018 №41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», адресованого вісім апеляційним та місцевим судам. Згідно з яким, суди, враховуючи положення ч.2 ст.137 та абз.4 п.34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIІІ, видають накази про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді з 05.08.2018.

Судом встановлено, що позивач працювала з 13.08.1987 року по 03.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім. Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держдмашзаводу ім. Г.І. Петровського «Союзвуглемаш», з 05.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення № 5369 Ощадбанку України.

Вперше на посаду судді Дзержинського місцевого суду Донецької області позивач була призначена 17.09.1996 року.

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на це, суд зазначає, що до стажу роботи на посаді судді позивачу має бути зараховано до стажу період роботи з 13.08.1987 року по 03.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім. Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держдмашзаводу ім. Г.І. Петровського «Союзвуглемаш», з 05.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення № 5369 Ощадбанку України, оскільки це прямо передбачено Законом, а отже у відповідача були відсутні правові підстави відмовляти у зарахуванні такого періоду, а відтак і у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків від суддівської винагороди.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача 1 на те, що зазначений перерахунок стосується саме суддів, а не суддів у відставці, оскільки порядок такого перерахунку законодавством не передбачений.

При цьому, суд враховує, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року № 5-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891 (далі - Порядок 3-1).

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Порядку № 3-1, перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Абзацами 6-7 пункту 1 Розділу ІІІ Порядку №3-1 до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додаються: довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2); розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 3).

Згідно з частинами першою, другою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною п`ятою статті 135 цього Закону установлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Наведене дає підстави для висновку, що з 05.08.2018 року позивач має право на врахування для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці суддівської винагороди, з урахуванням доплати за вислугу років в розмірі 60 відсотків посадового окладу.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України, висловленою в спільному листі від 05.11.2018 №41783/0/9-18, № 2664/0/2-18, № 01-6757/18, № 9рс-1112/18, № 1-22433/18, №02/3878 "Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді", адресованому апеляційним та місцевим судам, в якому судам рекомендовано, враховуючи положення ч. 2 ст. 137 та абз. 4 п. 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIІІ, видавати накази про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді з 05.08.2018.

Суд зазначає, що у зв`язку зі збільшенням відсоткового розміру доплати за вислугу років збільшився розмір суддівської винагороди, який повинен враховуватись позивачу при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, суд зауважує, що частиною 4 ст. 142 Закону №1402-VIІІ передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 41/26486 (далі - Положення №28-2), регламентуються повноваження управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь.

Відповідно до підпункту 7 п. 4 Положення №28-2 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Разом з тим, управління Пенсійного фонду не наділене повноваженнями самостійно здійснювати розрахунок (перерахунок) стажу роботи на посаді судді для визначення розміру доплати за вислугу років, яка є складовою грошової винагороди, що враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Управління Пенсійного фонду в межах наданих повноважень може здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а підставою для означеного перерахунку повинні слугувати довідки про розмір суддівської винагороди, видані відповідним судом в порядку, передбаченому Порядком №3-1.

Відтак, суд вважає, що здійснення перерахунку стажу судді є обов`язком суду, в якому суддя працював до виходу у відставку, а в разі ліквідації, реорганізації чи перейменування суду, в якому раніше працював суддя, - новоутвореного суду з урахуванням інстанційності, територіальності, спеціалізації, позаяк такий перерахунок безпосередньо впливає на розмір суддівської винагороди, з урахуванням якої орган Пенсійного фонду повинен обчислити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Суд зазначає, що відмова відповідача 1 видати позивачу запитувані довідки з відображенням перерахованого стажу роботи на посаді судді унеможливлює здійснення у встановленому порядку перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, що має наслідком порушення права позивача на отримання належного грошового утримання в розмірі, встановленому законом, з урахуванням всіх визначених законом складових.

Відповідно до частин 3, 4 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI установлено, що посадовий оклад суддів залежить від розміру мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

З урахуванням наведеного, суд вважає, що право на отримання довідки про розмір суддівської винагороди позивач набув:

з 05.08.2018 - у зв`язку з набранням чинності частини другої статті 137 Закону №1402-VIII;

з 04.12.2018 - у зв`язку з визнанням такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 133 Закону №2453-VI на підставі рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018;

з 01.01.2019 - у зв`язку з підняттям розміру мінімальної заробітної плати на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року №2629-VIII.

Відтак, відмова відповідача-1 у видачі позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням доплати за вислугу років в розмірі 60 відсотків посадового окладу, станом на 05.08.2018, 04.12.2018 та 01.01.2019, є протиправною.

Таким чином, з метою належного захисту порушеного права позивача суд вважає необхідним зобов`язати відповідача-1 видати ОСОБА_1 довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання, з відображенням розміру суддівської винагороди станом на: 05.08.2018 - у зв`язку з набранням чинності частини другої статті 137 Закону №1402-VIII; 04.12.2018 - у зв`язку з визнанням такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 133 Закону №2453-VI на підставі рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018; 01.01.2019 - у зв`язку з підняттям розміру мінімальної заробітної плати на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу.

При ухваленні рішення суд враховує, що за приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у рішеннях від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 11.10.2011 № 10-рп/2011, від 20.12.2016 № 7-рп/2016 зазначає, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто, набуте право не може бути скасоване, звужене.

Рішенням Конституційного Суду від 11 жовтня 2005 року № 8 - рп/2005 передбачено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема у рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, згідно з якою рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Згідно з пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки - "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

З огляду на зазначене конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач 1 як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував правомірності відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на доплату за вислугу років, періоду роботи з 13.08.1987 року по 03.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім. Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держдмашзаводу ім. Г.І. Петровського «Союзвуглемаш», з 05.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення № 5369 Ощадбанку України., та відмови у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням доплати за вислугу років в розмірі 60 відсотків посадового окладу.

Щодо вимоги позивача про визнання неправомірними дії Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 3 (трьох) років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме роботи у період з 13.08.1987 року по 3.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського «Союзвуглемаш», з 5.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України та зобов`язання Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 3 (три) роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме роботи у період з 13.08.1987 року по 3.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського «Союзвуглемаш», з 5.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 5 серпня 2018 року з урахуванням раніше здійснених виплат та на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 5.08.2018 року, на 4.12.2018 року, на січень 2019 року, які мають бути видані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області на підставі прийняття рішення по вищевказаних позовних вимогах, суд відмовляє у її задоволенні з огляду на наступне.

Пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 41/26486 (далі - Положення №28-2), регламентуються повноваження управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь.

Відповідно до підпункту 7 п. 4 Положення №28-2 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Разом з тим, управління Пенсійного фонду не наділене повноваженнями самостійно здійснювати розрахунок (перерахунок) стажу роботи на посаді судді для визначення розміру доплати за вислугу років, яка є складовою грошової винагороди, що враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В контексті викладеного, суд відмовляє у її задоволенні, оскільки управління Пенсійного фонду в межах наданих повноважень може здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про розмір суддівської винагороди, виданої в порядку, передбаченому Порядком №3-1.

При цьому, суд зазначає, що вимога про зобов`язання відповідача-2 в частині здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 5 серпня 2018 року з урахуванням раніше здійснених виплат та на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 5.08.2018 року, на 4.12.2018 року, на січень 2019 року, які мають бути видані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області є встановленням обов`язків на майбутнє та є передчасною.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а позов таким що підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, у відповідності до чого підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 384,20 грн. (50%).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо не зарахування до стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме роботи у період з 13.08.1987 року по 3.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року і юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського «Союзвуглемаш», з 5.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України, щодо невидачі відповідних довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 5.08.2018 року, на 4.12.2018 року, на січень 2019 року з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60 (шістдесят) відсотків посадового окладу.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області зарахувати до стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді у період з 13.08.1987 року по 3.06.1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16.08.1988 року по 28.04.1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського «Союзвуглемаш», з 5.04.1995 року по 16.09.1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення № 5369 Ощадбанку України, видати відповідні довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 5.08.2018 року, на 4.12.2018 року, на січень 2019 року з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60 (шістдесят) відсотків посадового окладу.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (код ЄДРПОУ- 26288796, юридична адреса: 84112, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Добровольського, 2) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 40 коп.

Вступну та резолютивну частину рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті 27 травня 2019 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Кочанова П.В.