Справа № 520/11814/18
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

27.05.2019 р. справа №520/11814/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кіт С.В.,

представника відповідача - Богаєвської А.Ю.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" до Харківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування карток відмови та рішення про коригування митної вартості, -

встановив:

Ухвалою суду від 28.03.2019 року справу прийнято до розгляду в порядку загального провадження.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) просить: визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807180/2018/00050 та рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001232/2 від 11.12.2018, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807180/2018/00054, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807180/2018/00055.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що митницею при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів, витребування додаткових документів та подальшого коригування митної вартості було порушено вимоги ст.ст. 53, 54, 57, 58 МК України, рішення про визначення митної вартості товарів є таким, що не відповідає вимогам ст. 55 МК України. Стверджував, що при здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості та її визначення за основним методом контролюючому органу було надано усі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Крім того, вказував, що отримана митницею інформація з Центральної бази даних ЄАІС ДФС України не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України. Крім того, стверджував, що подача ним нової митної декларації жодним чином не може свідчити про згоду із митною вартістю, визначеною митницею, та що ніхто не може бути позбавлений права на оскарження неправомірного рішення, а нова митна декларація не має відношення до предмету спору.

Обґрунтовуючи зменшення позовних вимог вказав про прийняття відповідачем рішення про застосування заявленої позивачем митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001238/2 від 17.12.2018. Крім того, посилався на неотримання обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної декларації з урахуванням поданих ним додаткових документів, у зв`язку із чим на підставі ч. 10 ст. 55 МК України вважав скасованим також рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001425/2 від 18.12.2018.

Відповідач з поданим позовом не погодився, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а при прийнятті рішення про коригування митної вартості за основу було взято наявну у митниці цінову інформацію, а також оформлені в митному відношенні товари цим підприємством раніше. Стверджував, що вимоги позивача про скасування карток відмови не є належним та правильним способом захисту прав останнього. Наполягав на тому, що позивач, подавши нову митну декларацію із зазначенням методу обчислення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, самостійно визначивши митну вартість та не вказавши при цьому відомостей щодо рішення про її коригування, фактично висловив згоду із скоригованою митним органом митною вартістю. Також вказав, що скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій не передбачене чинним законодавством, а також на наявність у нього підстав для застосування другорядного методу визначення митної вартості товару.

Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши доводи адміністративного позову та заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що 12.10.2016 між позивачем та «BorsodChem Zrt.» (Угорщина) було укладено Контракт № 17/2016 про поставку смоли полівінілхлориду (ПВХ) ONGROVIL S-5070 in Big Bag. Поставка товару здійснювалася на умовах FCA Kazincbarcika відповідно до умов ІНКОТЕРМС 2010.(а.с.22)

В ході здійснення процедури розмитнення кількох партій товару в грудні 2018 року Харківською митницею ДФС прийнято низку рішень про коригування митної вартості.

Так 10.12.2018 позивачем було подано електронну митну декларацію № UA807180/2018/005515 в якій визначено митну вартість відповідно до основного методу - за ціною договору у кількості 21 000,00 кг загальною вартістю 15 330,00 Євро, автотранспортну накладну CMR № Р79156, Інвойс № 92467174 від на оплату транспортних послуг № 163 від 05.12.2018, довідку про трапспорно- експедиційні витрати № 337 від 05.12.2018, Контракт № 17/2016 від 12.10.2016 року, індивідуальний прайс Лист б/н від 03.12.2018 року та додаткову угоду № 2 від 02.11.2017 до контракту № 17/2016 від 12.10.2016 року, Декларацію митної вартості від 10.12.2018 до ВМД № UA807180/2018/005515, митну декларацію країни експортера № HU від 05.12.2018, технічні характеристики ONGROVIL S-5070.(а.с.16-38)

Владний суб`єкт застосував процедуру консультацій з приводу рівня митної вартості товару.

У відповідь позивач надав витяг із ІCІS (щотижневий ціновий огляд) на полівінілхлорид станом на 07.12.2018, в якому зазначено, що угоди з продажу полівінілхлориду на початок грудня погоджувались, виходячи із ціни 705-760 Євро/т. Також було надано додаткову угоду № 4 від 18.07.2018 до Контракту № 17/2016 від 12.10.2016 та підтвердження замовлення на поставку товару від продавця на грудень місяць в якому зазначено, що ціна на товар становить 730 Євро/т. Крім того, позивач направив відповідачеві звіт про оцінку майна від 11.12.2018, яким на підставі наданих документів визначено вартість товару у розмірі 730 Євро/т.(а.с.40-47)

Згідно повідомлень відділу митної вартості та адміністрування митних платежів від 11.12.2018 року зазначено, що згідно біржових коригувань ІCІS середня ціна на ПВХ суспензій кордон Європа складає 777,50 євро/т., відповідно програмного комплексу АСМО Інспектор, мінімальне оформлення подібного товару митне оформлення якого вже здійснено складає 765 євро/т.(а.с. 48, 57)

11.12.2018 відповідачем було оформлено рішення про коригування митної вартості № UA807000/2018/001232/2 від 11.12.2018, в якій встановлена відкоригована вартість товару у сумі 16282,52 євро. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807180/2018/00050 (а.с.60-62).

Після цього митне оформлення товару було проведено платником за митною декларацією № UA807180/2018/005571 від 12.12.2018 з урахуванням відомостей зазначених у рішенні про коригування митної вартості № UA807000/2018/001232/2 від 11.12.2018. Митна вартість була збільшена і склала у загальному 16282,52 Євро.

17.12.2018 позивачем було подано пакет документів на оформлення наступної партії ідентичного товару у кількості 21000,00 кг загальною вартістю 15330,00 Євро. Позивачем було подано: електронну митну декларація № UA807180/2018/005629 від 17.12.2018 (а.с 69), Декларацію митної вартості від 17.12.2018 до ЕМД № UA807180/2018/005629, Контракт № 17/2016 від 12.10.2016, інвойс № 92468083 від 12.12.2018 на загальну суму 15 530 євро, індивідуальний прайс Лист від 03.12.2018, підтвердження замовлення від продавця на поставку товару від 03.12.2018, лист від продавця від 11.12.2018, в якому він повідомив про зниження цін, CMR 79428 від 12.12.2018, експортну декларацію країни продавця № HU від 12.12.2018, Договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 1575 від 05.04.2018, рахунок на оплату послуг перевізника № 166 від 12.12.2018, довідку про транспортно-експедиційні витрати № 349 від 12.12.2019, лист вих. № 293 від 17.12.2018, лист представника компанії ICІS, інформацію із Інтернет-ресурсу з обмеженим доступом ChemObris за останні 8 тижнів 2018 року, яка відображає оптові ціни на полівінілхлорид, інформацію щотижневого цінового огляду компанії ICIS станом на 07.12.2018, звіт про оцінку майна від 11.12.2018.

Владний суб`єкт застосував процедуру консультацій з приводу рівня митної вартості товару.

На запит Відповідача від 12.12.2018 позивачем було надано платіжне доручення № 229 від 13.12.2018 про сплату грошових коштів у розмірі 30 660,00 Євро за Інвойсами № 92467174 від 05.12.2018 та № 92467444 від 07.12.2018, SWIFT від 13.12.2018.(а.с.103)

17.12.2018 відповідачем було оформлено рішення про коригування митної вартості № UA807000/2018/001238/2 від 17.12.2018 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807180/2018/00054. (а.с.106)

Позивач подав нову митну декларацію № UA807180/2018/005649 від 17.12.2018 з урахуванням відомостей зазначених у рішенні про коригування митної вартості № UA807000/2018/00123 8/2 від 17.12.2018, також подано змінену декларацію митної вартості від 17.12.2018. Товар за митною декларацією № UA807180/2018/005649 від 17.12.2018 було оформлено та пропущено на митну територію України під гарантію в порядку ст. 55 МК України.

В подальшому, 18.12.2018 позивачем було подано пакет документів для митного оформлення ще однієї партії ідентичного товару: електронна митна декларація № UA807180/2018/005667 від 18.12.2018, Декларацію митної вартості від 18.12.2018, Контракт № 17/2016 від 12.10.2016, інвойс № 92468224 від 13.12.2018 на загальну суму 15 530 Євро, індивідуальний прайс Лист від 03.12.2018, підтвердження замовлення від продавця на поставку товару від 03.12.2018, лист від продавця від 11.12.2018, CMR 79462 від 13.12.2018, експортна декларація країни продавця № HU від 13.12.2018, Договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 1575 від 05.04.2018, рахунок на оплату послуг перевізника № 169 від 13.12.2018, довідку про транспортно- експедиційні витрати № 352 від 13.12.2019, лист вих. № 293 від 17.12.2018, лист представника компанії ICIS, інформацію із Інтернет-ресурсу з обмеженим доступом ChemObris за останні 50 тижнів 2018 року, яка відображає оптові ціни на полівінілхлорид, інформацію щотижневого цінового огляду компанії ICIS станом на 07.12.2018, звіт про оцінку майна від 11.12.2018.

Владний суб`єкт застосував процедуру консультацій з приводу рівня митної вартості товару.

На запит відповідача від 18.12.2018 позивачем було надано лист № 296 від 18.12.2018 з проханням прийняти рішення.

18.12.2018 відповідачем було оформлено рішення про коригування митної вартості № UA807000/2018/001425/2 від 18.12.2018 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807180/2018/00055.(а.с.121)

Позивач подав нову митну декларацію № UA807180/2018/005684 від 18.12.2018 з урахуванням відомостей зазначених у рішенні про коригування митної вартості № UA807000/2018/001425/2 від 18.12.2018, також подано змінену декларацію митної вартості від 17.12.2018. Товар за митною декларацією № UA807180/2018/005684 від 18.12.2018 було оформлено та пропущено на митну територію України під гарантію в порядку ст. 55 МК України.(а.с.123)

Товар, який надійшов на адресу позивача за електронною митною декларацією № UA807180/2018/005629 від 17.12.2018 та за електронною митною декларацією № UA807180/2018/005667 від 18.12.2018, було випущено у вільних обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

У подальшому митницею було прийнято прийняття рішення про застосування заявленої позивачем митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001238/2 від 17.12.2018, а також рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001425/2 від 18.12.2018, що також було встановлено під час розгляду справи в судовому засіданні.

Як з`ясовано судом, юридичною підставою для прийняття оскаржених рішень владний суб`єкт обрав положення ст.ст. 54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про не підтвердження платником податків числових значень складових митної вартості товарів, про наявність в розпорядженні митного органу цінової інформації про інший (вищий) рівень цін на товар, що імпортувався, а також про непідтвердження платником податків в ході процедури консультацій підстав для застосування основного методу визначення митної вартості товару.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених рішень владного суб`єкту суд зазначає, що правовідносини з приводу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, унормовані, насамперед, приписами ст.ст. 57-64 глави 9 розділу ІІІ Митного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57); застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57); у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч. 5 ст. 57); при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57); методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 7 ст. 57); у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в ст. 58 Митного кодексу України, згідно з ч. 4 якої митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, у силу п.п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-76, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах надані позивачем документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митним органом неправомірно відмовлено позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, безпідставно визначивши митну вартість за другорядним методом (резервним) та прийнявши оскаржувані рішення та картку відмови.

Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані митним органом, а посилання останнього на ненадання всіх необхідних первинних документів, наявність розбіжностей в документах та відсутність в останніх всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, судом встановлено, що митним органом самостійно скасовані власні рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001238/2 від 17.12.2018. та №UA807000/2018/001425/2 від 18.12.2018 та прийнято рішення про застосування заявленої позивачем митної вартості товару, а отже фактично визнано вартість товару, яка заявлена позивачем у митних деклараціях при розмитненні товару за ціною 15330 євро за 21000 кг. товару.

За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій №UA807180/2018/00054 та №UA807180/2018/00055 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки рішення на підставі яких вони складені вже є скасованими на час розгляду справи самостійно митницею.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001232/2 від 11.12.2018 та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA807180/2018/00050, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено під час розгляду справи, по трьох випадках митного оформлення позивачем товару на підставі одного й того ж контракту №17/2016 та подачі митних декларацій № UA807180/2018/005515 (а.с16), № UA807180/2018/005629 (а.с.69), UA807180/2018/005667 (а.с.111) для розмитнення ідентичного товару однакової кількості та вартості, що складає 15330 євро за 21000, митним органом самостійно визнано вартість товару вказану позивачем в митних деклараціях № UA807180/2018/005629 (а.с.69), UA807180/2018/005667 (а.с.111), оскільки були самостійно скасовані прийнятті ним рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001238/2 від 17.12.2018. та №UA807000/2018/001425/2 від 18.12.2018.

Також, позивачем були надані до матеріалів справи докази оплати по контракту №17/2016 за поставлений товар по інвойсу №92467174 по МД № UA807180/2018/005515 (а.с16).

Судом встановлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001232/2 від 11.12.2018, яке стосується митної декларації № UA807180/2018/005515 (а.с16) не було скасовано відповідачем, у зв`язку з тим, що митне оформлення товару в подальшому було проведено у зв`язку з прийняттям вказаного рішення та подачею платником нової митної декларації № UA807180/2018/005571 від 12.12.2018 з урахуванням відомостей зазначених у рішенні про коригування митної вартості, та не було оформлено позивачем самостійно під гарантію в порядку ст. 55 МК України.

За змістом частини другої статті 263 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Відповідно до глави 2 розділу ІІ «Заповнення граф митних декларацій» Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, Графа 43 "Метод визначення вартості" заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів. У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Як вже зазначено судом вище, у спірних правовідносинах надані позивачем документи для проведення митного оформлення, підтверджують правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору по МД № UA807180/2018/005515 (а.с16), а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині скасування рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001232/2 від 11.12.2018 року та картки відмови №UA807180/2018/00050, оскільки правомірність дій суб`єкта владних повноважень під час здійснення митного оформлення пропуску товару, спростована під час розгляду справи.

Щодо посилань відповідача на висновки суди, які викладенні в постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 816/2396/17, суд зауважує, що у даному випадку склались інші правовідносин, платник склав повторну декларацію № UA807180/2018/005571 від 12.12.2018 вимушено, виконуючи приписи чинного рішення митниці про коригування митної вартості № UA807000/2018/001232/2 від 11.12.2018.

Враховуючи, що поставка товару здійснювалась в межах одного й того ж договору, товар ідентичний, операції з імпорту є найближчими в часі один до одного, вартість товару визнана митницею в двох поставок товару із трьох, то визначення митної вартості товару має здійснюватися і в даному випадку саме за першим методом - за ціною договору.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України при самостійному визначенні митної вартості товару, а тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 90, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив :

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807180/2018/00050 та рішення про коригування митної вартості №UA807000/2018/001232/2 від 11.12.2018 року.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807180/2018/00054 та №UA807180/2018/00055.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Полімер" (місце знаходження - м.Харків, пров. Пластичний, 9, ідентифікаційний код - 32335155) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної фіскальної служби (місце знаходження - м.Харків, вул.Короленка, 16-б, код ЄДРПОУ - 39534151) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.).

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Судове рішення у повному обсязі виготовлено 03.06.2019 року у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України.

Суддя О.В.Старосєльцева