Справа № 2340/5144/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/5144/18 Суддя першої інстанції: Гайдаш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Аліменка В.О. та Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лящівка» до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року СТОВ «Лящівка» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 20 вересня 2018 року № .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що при визначенні коефіцієнта індексації у 2017-2018 роках необхідно використовувати індекс споживчих цін за 2016-2017 роки, визначений Державною службою статистики України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що при визначенні коефіцієнту індексації необхідно враховувати п.п. 8. 9 підрозділу 6 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи - 30 травня 2019 року, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що Головне управління ДФС у Черкаській області провело документальну планову виїзну перевірку СТОВ «Лящівка» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2018 року, за результатами якої склала акт від 27 серпня 2018 року № 333/23-00-14-0107/03793567.

На підставі вказаного акту перевірки було прийняте податкове повідомлення-рішення від 20 вересня 2018 року № , яким позивачу нараховані грошові зобов`язання за платежем «Єдиний податок з сільськогосподарських товаровиробників» на загальну суму 185689 грн 01 коп., з яких 148551 грн 21 коп. - за податковими зобов`язаннями та 37137 грн 80 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, СТОВ «Лящівка» звернулося до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову СТОВ «Лящівка», суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час нарахування і сплати єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників вірно визначив індекс споживчих цін за 2016 та 2017 рік.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

СТОВ «Лящівка» є сільськогосподарським товаровиробником та є платником єдиного податку четвертої групи, що підтверджується довідкою від 15 березня 2017 року № 80/23-26-12-021.

Головне управління ДФС у Черкаській області здійснило додаткове нарахування СТОВ «Лящівка» податкових зобов`язань з єдиного податку за 2017 рік та І квартал 2018 року. Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 20 вересня 2018 року № став висновок відповідача про те, що позивач під час визначення розміру земельного податку невірно визначив на індекс споживчих цін, який впливає на коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що призвело до заниження розміру земельного податку.

Порядок визнання об`єкта та бази оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи визначений у ст. 2921 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.п. 2921.1 та 2921.1 ст. 2921 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Правила індексації нормативної грошової оцінки земель визначені у ст. 289 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Причиною виникнення даного спору стало те, що індекс споживчих цін за 2016 рік становив 112,4 %, а позивач здійснив розрахунок податкових зобов`язань з використанням індексу споживчих цін за 2016 рік у розмірі 100 %. Позивач керувався п. 8 підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Зазначена норма права установлює, що індекс споживчих цін за 2016 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням: для сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) - 100 відсотків; для земель несільськогосподарського призначення - 106 відсотків.

Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку визначені у підрозділі 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Разом з тим, зазначений підрозділ встановлював спеціальне правило щодо визначення індексу споживчих цін лише за 2015 рік.

Так, згідно з п. 5 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України індекс споживчих цін за 2015 рік, що використовується для визначення величини коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ) для цілей оподаткування єдиним податком четвертої групи, застосовується із значенням 100 відсотків.

Необхідність застосування розміру індексу споживчих цін за 2016-2017 роки, відмінного від повідомленого Державною службою статистики України, для цілей визначення коефіцієнту індексації була передбачена лише у підрозділі підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Положеннями п. 8 підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України було встановлено, що індекс споживчих цін за 2016 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель для сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) застосовується із значенням - 100 відсотків.

Згідно з п. 9 підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України індекс споживчих цін за 2017 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, застосовується із значенням 100 відсотків.

Разом з тим, підрозділ 6 розділу ХХ «Перехідні положення» встановлює особливості справляння плати за землю.

Вирішуючи питання про можливість використання індексу споживчих цін за 2016 та 2017 роки, встановленого п.п. 8, 9 підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України для цілей визначення коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), які є об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи колегія суддів виходить із наступного.

Положеннями п. 2921.1 ст. 2921 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Зазначена норма права самостійно не визначає коефіцієнта індексації, проте передбачає, що порядок його визначення встановлений Податковим кодексом України.

Такий порядок визначений у ст. 289 Податкового кодексу України, яка розміщена у розділі XIII, що присвячений платі за землю (земельному податку та орендній платі).

Як раніше зазначалося, підрозділ 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлює особливості справляння саме плати за землю.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що при визначенні коефіцієнту індексації, у тому числі для індексації сільськогосподарських угідь, слід керуватися ст. 289 Податкового кодексу України у сукупності з підрозділом 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року розраховує саме Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, таким органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Згідно з п. 289.3 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Листом від 11 січня 2018 року № 6-28-0.22-244/2-18 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила Державній фіскальній службі України, обласним та Київській міській державній адміністрації, Головним управлінням Держгеокадастру в областях і м. Києві, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), 2016 рік - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0, для земель несільськогосподарського призначення - 1,06.

Податковий орган не наділений повноваженнями самостійно розраховувати коефіцієнт індексації чи використовувати інший коефіцієнт індексації, ніж повідомила Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Таким чином, СТОВ «Лящівка» вірно визначило розмір податкових зобов`язань з єдиного податку за 2017 рік та І квартал 2018 року.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову СТОВ «Лящівка».

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 14 березня 2019 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.О. Аліменко

В.В. Кузьменко