Справа № 280/5308/18
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5308/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2019 в адміністративній справі №280/5308/18 , ухвалене суддею Максименко Л.Я., по справі за позовом ОСОБА_1 до Токмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и В:

У грудні 2018 року позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Токмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , в якому позивач просив суд визнати незаконними дії Токмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії, як особі з інвалідністю ІІ групи з 04.10.2018 та зобов`язати відповідача поновити з 04.10.2018 нарахування та виплату позивачу пенсії по інвалідності як особі з інвалідністю ІІ групи.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2019р. в задоволені адміністративного позову відмовлено .

Рішення суду обгрунтовано тим, що Токмацьким ОУПФУ в Запорізькій області доведено правомірність відмови позивачу у нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності, оскільки позивачу вже призначено довічне грошове утримання судді у відставці.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що перебував на обліку у Токмацькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію по інвалідності з дитинства ІІІ групи, а з 02.08.2011 - пенсію по інвалідності ІІ групи безстроково. 04.10.2018 відповідачем на підставі заяви позивача призначено ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці, у зв`язку з чим припинено виплату пенсії по інвалідності. Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки виплата довічного грошового утримання є особливою гарантією незалежного здійснення правосуддя та не ототожнюється з пенсією.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 07.12.1988 ОСОБА_1 перебував на обліку у Токмацькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області та отримував пенсію по інвалідності.

Указом Президента України № 762/2000 від 05.06.2000 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Токмацького районного суду Запорізької області у межах п`ятирічного строку.

Постановою Верховної ради України № 708-V від 02.11.2006 позивача обрано на вказану посаду безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 02.10.2018 № 3048/0/15-18 ОСОБА_1 звільнений з посади судді Токмацького районного суду Запорізької області у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Протоколом від 12.10.2018 № 107473 ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у відставці з 04.10.2018 на підставі його заяви.

29.11.2018 позивач звернувся до відповідача з проханням повідомити позивача про причини невиплати йому з 09.11.2018 пенсії по інвалідності та перерахувати вказану пенсію на рахунок ОСОБА_1 .

Листом від 22.11.2018 відповідач повідомив, що оскільки ОСОБА_1 подану заяву про призначення щомісячного довічного грошового утримання, в управління відсутні правові підстави для одночасної виплати йому пенсії по інвалідності та щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон № 1058.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до п. 2 ст. 8 вказаного Закону, право на отримання пенсій відповідно до цього закону мають особи, за умовами, якщо вони не отримують пенсію з інших джерел.

Згідно з ч. 1 ст. 10 вказаного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Пенсія по інвалідності є різновидом пенсії яку особа має право отримувати відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

В свою чергу за приписами ч. 1 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з ч. 2 вказаного Закону суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Зі змісту наведених законодавчих норм можна зробити висновок, що законодавством встановлено можливість вибору суддею, який пішов у відставку, одного з двох варіантів соціального забезпечення за настанням зазначеного юридичного факту (оформлення виходу у відставку) - отримання пенсії з урахуванням віку та стажу роботи, або неоподаткованого щомісячного довічного грошового утримання у відповідних відсотках від заробітної плати працюючого на аналогічній посаді судді.

При цьому, можливості одночасного отримання пенсії і щомісячного довічного грошового утримання законодавство не передбачає.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 року у справі № 21-360а12.

Крім того, відповідно до пункту 4-7 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України «Про Кабінет Міністрів України», «;Про державну службу», «;Про Національний банк України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про судову експертизу», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України та цього Закону, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 4-7 пункту 4-7 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", «;Про державну службу", «;Про Національний банк України", «;Про дипломатичну службу", «;Про службу в органах місцевого самоврядування", «;Про прокуратуру", «;Про статус народного депутата України", «;Про судоустрій і статус суддів", «;Про судову експертизу", «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «;Про наукову і науково-технічну діяльність", «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Зазначені норми визначають випадки, коли одна й та сама особа має право на отримання пенсії та/або щомісячного довічного грошового утримання за різними законодавчими актами, які встановлюють різні розміри пенсії та/або щомісячного довічного грошового утримання. У такому випадку особі призначається пенсія, щомісячне довічне грошове утримання лише за одним з наведених нормативно правових актів, а не за декількома.

Крім того, законодавець не визначав, як виключання, можливість отримання виплати пенсії по інвалідності та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці

Отже, посилання позивача на те, що щомісячне довічне грошове утримання не є перешкодою для отримання ним пенсії по інвалідності є помилковими, оскільки позивач будучи суддею у відставці, має право вибору щодо отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці або одного з видів пенсії передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на яку, позивач набув права.

Крім того, є помилковими посилання позивача на рішення Конституційного Суду України, оскільки вказані рішення не спростовують вищезазначених висновків суду, та стосуються права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини, приймаючи до уваги приведені вище норми закону, які регулюють спірні відносини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності з одночасною виплатою довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2019 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров