Справа № 394/375/19
Суддя: Запорожець О. М.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
03.06.2019 2-а/394/8/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого - судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Ситника Олександра Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зокрема свої вимоги мотивував тим, що він, в даний час працює в. о. начальника планово технічного відділу філії «Новоархангельська ДЕД» ДП «Кіровоградський облавтодор».

12.04.2019 року позивача як посадову особу було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 692052, за ч.1 ст. 140 КУпАП.

Вважає вказану постанову незаконною в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі наступного.

Так, в протоколі визначено, що позивачем нібито порушено правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні ділянки автомобільної дороги М-12.

Звернув увагу суду на те, що в постанові не вказано жодного посилання на норму (пункт) правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні шляхів, яка порушена позивачем. Відсутні в ньому і відомості про те, що їх дотримання входить в коло службових обов`язків позивача. А порушити всі правила норми і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні шляхів, одночасно просто неможливо.

Оскаржувана постанова винесена на підставі суб`єктивних міркувань відповідача.

Також звернув увагу, що постанову йому вручили одразу, чим позбавили його права надати пояснення. Таким чином позивач був позбавлений можливості надати пояснення та довести відсутність своєї вини при винесення постанови.

Підприємство, у філії якого позивач працює, являється суб`єктом господарської діяльності по ремонту, утриманню та експлуатації автомобільних доріг загального користування. Будь-які роботи пов`язані з господарською діяльністю проводяться на підставі річних та щомісячних планів робіт затверджених Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області. Оскільки саме Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області являється власником автомобільних доріг загального користування у Кіровоградській області. Підприємство позивача проводить роботи по ремонту та експлуатації автомобільних доріг в межах фінансування і на підставі договорів підряду на будь-які види робіт. В даному випадку замовлення на ліквідацію перешкод в дорожньому русі на цій ділянці дороги від власника дороги не надходило, в планах виконання робіт ці роботи не передбачені та фінансування на проведення цих робіт не проводилось. Філія «Новоархангельська ДЕД» і позивач як посадова особа, не мають жодного законного права чи обов`язку здійснювати будь які дії на території автомобільних доріг, власниками яких вони не являються.

Також позивач зазначив, що він не є суб`єктом адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги» відповідні обов`язки покладено саме на власника авто дороги або відповідний державний орган.

На підставі викладеного вище позивач вважає, підстав для настання адміністративної відповідальності не має, оскільки він під час виконання посадових обов`язків не порушував їх, його дії не містили протиправність, винність та за них законом не передбачена адміністративна відповідальність. Оскаржувана постанова від 17.10.2018 року незаконна і не обґрунтована, що ображає позивача, як добропорядного працівника, який виконує свої обов`язки відповідно до посадової інструкції та дотримуючись норм, стандартів та правил, що стосуються утримання шляхів в межах завдань власників доріг.

Позивач просив суд винести рішення, яким скасувати постанову серія НК № 692052 від 12.04.2019 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення/а.с.1-3/.

Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просив постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, у якому зазначив, що 04.2019 року о 13-30 год. на автодорозі М-12 «Стрий - Тернопіль - Кропивницький-Знам`янка» відповідальною за утримання автомобільної дороги виконуючий обов`язки начальника відділу планово-технічного Новоархангельського ДЕД ДП «Кіровоградський облавтодор» ОСОБА_1 не забезпечив належного утримання та допустив утворення ямковості, тріщин, сітки та ін. пошкоджень, не відновив відсутні дорожні знаки та зношену дорожню розмітку, чим порушив вимоги, чим порушив ст.6,9 ч. 3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух», Постанови КМУ № 138 від 30.03.1994 року, ДСТУ 3587- 97, ДСТУ 4100-2014, ДСТУ 8743-2017, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до посадових обов`язків ОСОБА_1 , зокрема: «Вживає своєчасних заходів та виконує контроль за усунення виявлених дефектів у виконанні робіт, проводить контроль за роботами з будівництва, реконструкції ремонту та утриманню автомобільних доріг загального користування» тощо. Тож, позивачем було знехтуване своїми прямими обов`язками, що призвело до незадовільного стану покриття, та небезпеки для пересування транспорту.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Таким чином, в діях відповідача як інспектора ВБДР УПП в Кіровоградській області ДПП ст. лейтенанта поліції Ситнік О.М. щодо винесення постанови серії НК № 692052 від 12.04.2019 року громадянину ОСОБА_1 порушень не було. Оскаржувана постанова відповідає всім вимогам закону, її суть обставинам правопорушення.

Крім того, позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги не зробив жодних посилань та не надав жодних доказів як на підставу свої заперечень щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху з чого можна було б зробити висновок про те, що його дії як інспектора поліції в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.140 КУпАП є неправомірними, а постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було складено з порушеннями норм чинного законодавства України.

Разом з цим, звернув увагу суду, що при винесені постанови позивачу були роз`ясненні його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинного Закону України «Про дорожній рух». Постанова серії НК № 692052 від 12.04.2019 року складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Тому вважає, що стягнення застосоване без порушення в межах санкції частини 1 статті 140 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. Оскільки, доказів які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем не надано, вважає позовні вимоги гр. ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Просив суд у задоволені позовних вимог гр. ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП в Кіровоградській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ситнік Олександра Миколайовича про скасування постанови НК № 692052 від 12.04.2019 року, відмовити в повному обсязі /а.с.13-16/.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд вважає, що справу можливо розглянути за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 286 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позовну заяву подано позивачем подано у межах та у строки визначені КУпАП та КАС України.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України вУкраїні визнається і діє принцип верховенства права.

Дана норма кореспондується в ч. 1 ст. 6 КАС України відповідно до якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

В розумінні ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З постанови, складеної відносно позивача, слідує, що він, 12.04.2019 року о 13.30 год. на автомобільній дорозі М-12, «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» на 584+222-690+143, будучи посадовою особою відповідальною за утримання автомобільної дороги в. о. начальника відділу планово-технічного Новоархангельського ДЕД ДП «Кіровоградський облавтодор» не забезпечив належного утримання чим допустив утворення ямковості, тріщин, сітки, напливи, колійність, не відновив відсутні дорожні знаки та зношену дорожню розмітку, чим порушив вимоги ст. 6, 9, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», постанову КМУ №198 від 30.03.1994 року, вимоги ДСТУ 4100-2014, ДСТУ 2587-2010, , ДСТУ 4123-2006, ДСТУ 8743-2017, йому інкриміновано вчинення порушення визначеного ч. 1 ст. 140 КУпАП /а.с.4/.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 140 КУпАП відповідальність настає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Об`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Об`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, полягає у недодержані правил, норм, і стандартів при утриманні шляхів та невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП - умисел або необережність.

Суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Згідно із положенням ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В розрізі поняття ст. 1 Закону України «Про поліцію» Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції відповідно до ст. 2 Закону України «Про поліцію» є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої

Ст. 3 Закону України «Про поліцію» наголошує на тому, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

З цього вбачається, що працівник поліції повинен всіляко сприяти в реалізації прав суб`єктом, щодо якого у нього є певні застереження.

Ст. 258 КУпАП містить випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а саме протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116 2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.Постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні.Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

У частинах 1 та ст. 276 КУпАП йдеться мова про те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 , 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

У рішенні Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 зокрема суд констатував, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тобто з цього слідує, що інспектор мав право винести постанову щодо порушення позивачем правил в галузі шляхового господарства в місці розташування органу до якого він безпосередньо прикріплений та повноваження якого він здійснює.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим суд відмічає, що доказ повинен бути відносним та допустимим. Відносний доказ це доказ зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. Допустимим доказом є доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

Відповідно до положень частин 2, 3 та 4 ст. 77 КАС України вадміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом . Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене суд приходить до переконливого висновку, що відповідач у справі діяв не на підставах та не у спосіб визначений законом, зокрема на це вказує, що він в постанові про адміністративне правопорушення не вказав чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Також суд зазначає, що підприємство, у філії якого позивач працює, є суб`єктом господарської діяльності по ремонту, утриманню та експлуатації автомобільних доріг загального користування. Будь-які роботи, пов`язані з господарською діяльністю, проводяться на підставі річних та щомісячних планів робіт, затверджених Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області. Оскільки саме Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області є власником автомобільних доріг загального користування у Кіровоградській області, їх підприємство проводить роботи по ремонту та експлуатації автомобільних доріг в межах фінансування і на підставі договорів підряду на будь-які види робіт. В даному випадку замовлення на ліквідацію перешкод в дорожньому русі на цій ділянці дороги від власника дороги не надходило, в планах виконання робіт ці роботи не передбачені та фінансування на проведення цих робіт не проводилось. Філія «Новоархангельська ДЕД» і позивач, як посадова особа, не мають жодного законного права чи обов`язку здійснювати будь-які дії на території автомобільних доріг, власниками яких вони не являються.

Позивач в розумінні Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги» не є суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Склад правопорушення включає в себе чотири елементи : об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт та суб`єктивну сторону.

При відсутності будь-якого елементу виключається адміністративна відповідальність.

Підстава закриття в справі про адміністративне правопорушення у разі відсутності складу адміністративного правопорушення регламентована в п. 1 ст. 247 КУпАП.

Ч. 3 ст. 286 КАС визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведені в мотивувальній частині рішення обставини дають суду підстави вважати, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому в його діях відсутній склад зазначеного правопорушення і справа щодо нього підлягає закриттю, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 19, 62 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про поліцію», ст. ст. 1, 7, 9, 10, 121, 247, 251, 258, 276, 283 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 229, 242, 246, 250, 268, 286 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Ситника Олександра Миколайовича в частині винесення постанови серії НК № 692052 від 12.04.2019 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 692052 від 12.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом десяти днів до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Суддя: