Справа № 580/360/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/360/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Паламар П.Г., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради в якому просив

- визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати одноразової компенсації позивачу, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради здійснити перерахунок та виплату одноразової компенсації позивачу, відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що передбачає виплату інвалідам І групи 60 мінімальних заробітних плат, з виплатою різниці у компенсації за встановлення І групи інвалідності, яка настала внаслідок виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України Про державний бюджет на відповідний рік.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.07.2010 року та вкладки № НОМЕР_2 від 22.07.2010 року, які містяться в матеріалах справи (а.с.8).

16.07.2010 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності, причина інвалідності захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА №247328.

23.01.2014 року позивачу встановлена І група інвалідності, причина інвалідності захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується випискою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААБ №349220.

09.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з заявою про виплату одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, у розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Листом № 123-2 від 18.01.2019 року відповідач повідомив про те, що правові підстави для отримання позивачем одноразової компенсації за встановлення I групи інвалідності, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відсутні, оскільки позивачу в 2014 році призначена різниця одноразової компенсації між II та І групами інвалідності в розмірі 94 грн. 90 коп.( 379,30-284,40=94,90). Різниця між III та II групами інвалідності була призначена в 2018 році в розмірі 94 грн. 80 коп.(284,4-189,60=94,8) (а.с.12).

Вважаючи протиправною вищезазначену відмову відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що не звернення позивача з відповідною заявою до уповноваженого органу, з моменту встановлення останньому первинної інвалідності, не позбавляє позивача права отримати одноразову компенсацію у належному розмірі.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за зверненням ОСОБА_1 від 10.02.2014 року, рішенням УПСЗН Придніпровського району від 10.02.2014 року позивачу призначена компенсація в розмірі 94,90 грн.

21.08.2018 року рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, за зверненням ОСОБА_1 , призначена компенсація в розмірі 94,80 грн.

Тобто, на момент встановлення позивачу І групи інвалідності останній був обізнаний про надане йому право на отримання одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, як це передбачено у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, яка діяла на момент встановлення інвалідності, та редакція якої передбачала виплату одноразової компенсації для інвалідів І групи у розмірі 379,30 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент встановлення позивачу інвалідності) та Бюджетним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Так, в 2014 році норми і положення статті 48 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України.

З аналізу наведеної норми права вбачається, що розмір одноразової компенсації учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначається Кабінетом Міністрів України.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Під час вирішення справ про соціальний захист громадян керується, суд керується принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (чинної на момент виникнення правовідносин) встановлено, розміри виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виплачуються в таких розмірах: інвалідам I групи - 379 ,30 грн.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що під час визначення розміру виплати компенсації позивачу, відповідач повинен керуватись положеннями Закону, в редакцій чинній на час виникнення у позивача права на отримання такої компенсації та відповідно звернення на її виплату, в даному випадку, станом на 23.01.2014 року.

Отже, станом на момент встановлення позивачу І групи інвалідності та звернення з виплати компенсації, діяла норма Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», редакція якої передбачала виплату одноразової компенсації для інвалідів І групи у розмірі 379,30 грн., а тому доводи позивача викладені в апеляційній скарзі про виплату компенсації в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є необґрунтованими, адже зазначена редакція, розпочала діяти на момент повторного звернення позивача.

Натомість, відповідачем не надано суду доказів виплати компенсації позивачу в повному розмірі, а саме: 379,30 грн.

Тобто, виплата одноразової компенсації здійснюється у розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки позивач був обізнаний про надане йому право саме в редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка діяла на момент встановлення позивачу інвалідності та його звернення і передбачала компенсацію в розмірі 379,30 грн.

При цьому, обґрунтованим та законним є висновок суду першої інстанції про те, що не звернення позивача з відповідною заявою до уповноваженого органу з моменту встановлення первинної інвалідності, не позбавляє права останнього отримати одноразову компенсацію у належному розмірі, оскільки відповідачем надано докази її виплати лише в сумі 189,70 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст рішення виготовлено 03.06.2019 року