Справа № 2а-8797/10/2670
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 листопада 2010 року 12:19 № 2а-8797/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є., при секретарі судового засідання Миколаєнко І. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За позовом Першого заступника прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах держави в особі Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»
простягнення штрафних санкцій

У судовому засіданні 22 листопада 2010 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

Перший заступник прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах держави в особі Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі -також «Позивач») звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»(надалі -також «Відповідач», «ВАТ «Укртелеком») про стягнення з ВАТ «Укртелеком»23 808 267,90 грн. штрафних санкцій з урахуванням пені на р/р 0001 в банку ГУ УДК у с. Києві, МФО 820019 (платежі до Фонду соціального захисту інвалідів).

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на час розгляду справи за Відповідачем обліковується борг (адміністративно-господарські санкції) за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів за 2009 році, оскільки ним було допущено порушення вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Як зазначив в судовому засіданні представник Позивача, відповідно до Звіту ВАТ «Укртелеком» про зайнятість та працевлаштування інвалідів на 2009 рік Відповідач мав працевлаштувати 882 інваліда, а не працевлаштував жодного. Відповідно до поданого звіту середньорічна заробітна плата складає 26 945 грн. Отже, на думку Позивача, оскільки у Відповідача не було створено 882 робочих місць для інвалідів, які, відповідно не працевлаштованіі, то, відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні`у ВАТ «Укртелеком`утворилася заборгованість за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 23 765 490,00 грн. та пеня у розмірі 42 777,90 грн.

Представник Відповідача -ВАТ «Укртелеком», -в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

В обґрунтування заперечень на позов представником Відповідача було зазначено про те, що протягом 2009 року ВАТ «Укртелеком`виділяло місця для працевлаштування інвалідів, про що повідомляло відповідні центри зайнятості, шляхом подання звітів за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій». Однак, протягом 2009 року від органів державної служби зайнятості було направлено для працевлаштування лише 5 інвалідів, які всі, без винятку, були працевлаштовані у ВАТ «Укртелеком`відповідно до їх кваліфікацій та рекомендацій МСЕК. Таким чином, як зазначив представник, ВАТ «Укртелеком», окрім того, що самостійно працевлаштовувало інвалідів, так ще й виділяло робочі місця для інвалідів про що повідомляло центри зайнятості, які не змогли забезпечити товариство необхідною кількістю інвалідів для працевлаштування.

Відтак, на думку представника Відповідача, ВАТ «Укртелеком`протягом 2009 року виконало вимоги законодавства України щодо створення для інвалідів умов праці, які відповідали б їх індивідуальним програмам реабілітації та рекомендаціям МСЕК, та жодним чином не порушило положення статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні`в частині створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечення інвалідам інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством. Крім того, ВАТ «Укртелеком`виконало обов`язок щодо надання центрам зайнятості інформації необхідної для організації працевлаштування інвалідів.

Представник Відповідача також покликався на те, що відповідно до вимог чинного законодавства України, обов`язок щодо працевлаштування інвалідів покладено як на підприємства, так і на державну службу зайнятості. I в частині виконання даного обов`язку Державною службою зайнятості, на думку представника ВАТ «Укртелеком» Закон України «Про зайнятість населення`не обмежує обов`язок Державної служби зайнятості щодо працевлаштування інвалідів лише направлення даних інвалідів на вакансії, в яких вказано про можливість працевлаштування інваліда. Таким чином, органи Державної служби зайнятості зобов`язані направляти для працевлаштування інвалідів на всі робочі місця, які підходять їм за освітньо-кваліфікаційним рівнем, рівнем знань та відповідають рекомендаціям МСЕК.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника прокуратури, представника Позивача та представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В

Статтею 43 Конституції України задекларовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Виконання та реалізація зазначеної конституційної норми забезпечується законами України, підзаконними актами та актами ненормативного характеру, які встановлюють механізм реалізації права на працю.

Відповідно до частини восьмої статті 69 Господарського Кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Положенням частини першої статті 5 Закону України «Про зайнятість населення`встановлено, що держава забезпечує надання додаткових гарантій щодо працевлаштування працездатним громадянам у працездатному віці, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних конкурувати на ринку праці, у тому числі інвалідам, які не досягли пенсійного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про зайнятість населення`працевлаштування інвалідів здійснюється відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації і знань, з урахуванням його побажань.

Згідно з статтею 20 Закону України «Про зайнятість населення`підприємства, установи і організації, незалежно від форм власності, їх службові особи зобов`язані сприяти проведенню державної політики зайнятості, зокрема, працевлаштування осіб, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, в кількості, визначеній місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами відповідних рад, та інвалідів у кількості, визначеній згідно із Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній та соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями та інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні`від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ (надалі -також «Закон»).

Частиною другою статті 4 Закону передбачено, що держава створює правові, економічні, політичні, соціально-побутові та соціально-психологічні умови для задоволення потреб інвалідів у відновленні здоров`я, матеріального забезпечення, посильній трудовій та громадській діяльності.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 18-1 Закону інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань. Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 19 Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості 1 робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно з вимогами частини 3 статті 19 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць відповідно до змісту частини п`ятої статті 19 Закону, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, може бути зараховано забезпечення роботою інвалідів на підприємствах, в організаціях громадських організацій інвалідів шляхом створення господарських об`єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань (частина 6 статті 19 Закону).

Статтею 20 Закону встановлено обов`язок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Частинами 3 та 4 статті 20 передбачено, що сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів). Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням господарського суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом (частина 5 статті 20 Закону).

Відповідно до частини 8 статті 20 Закону порядок сплати адміністративно-господарських санкцій і пені до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, їх акумуляції, обліку, а також з урахуванням пропозицій всеукраїнських громадських організацій інвалідів -використання цих коштів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно Звіту ВАТ «Укртелеком`за 2009 рік про зайнятість і працевлаштування інвалідів середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 86 814 осіб, з них: кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні`становить 882 особи; середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 26 945,00 грн.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 420 від 19 грудня 2005 року затверджено форму звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій».

Як підтверджується матеріалами справи, протягом 2009 року підрозділами ВАТ «Укртелеком`до обласних центрів зайнятості України подавалися звіти за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 420 від 19 грудня 2005 року, з інформацією про наявність вакантних посад для інвалідів (можливість працевлаштування інвалідів).

Так, на підставі наявних в матеріалах справи відповідей обласних центрів зайнятості та Звітів за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», Судом встановлено наступне.

Відповідно до листа Хмельницького обласного центру зайнятості № 17-02/2326 від 6 серпня 2010 року «ВАТ «Укртелеком`вакансії для осіб з інвалідністю протягом 2009 року не надавав».

Згідно з листом Луганського обласного центру зайнятості № 30/1-2334 від 5 серпня 2010 року «впродовж 2009 року від ВАТ «Укртелеком`до базових центрів зайнятості Луганської області було надано 16 вакансій із обласних відділень. Так, 5 вакансій надійшло від Луганської філії до Луганського міського центру зайнятості, 2 -до Свердловського, 2 -до Краснодонського, 1 -до Стахановського, 1 -до Антрацитівського міських центрів зайнятості, 2 -до Міловського, 3 - до Станично-Луганського районних центрів зайнятості. Серед наданих вакансій -2 вакансії не мають жодних зазначень щодо пріоритетності працевлаштуванні осіб з числа інвалідів, в 9 вакансіях вказується про «можливе працевлаштування інваліда`і тільки 5 вакансій позначені як ті, на які «можливе працевлаштування інваліда`та «спеціальне місце для інваліда». До цих п`яти вакантних посад відноситься: інженер-програміст (зареєстрована 19.02.2009 р. у Луганському міському ЦЗ), водій автомобіля (дата реєстрації 13.02.2009 р. у Луганському МЦЗ), електромеханік електрозв`язку (дата реєстрації 05.01.2009 р. у Міловському РЦЗ), електромонтер лінійних споруд (дата реєстрації 28.09.2009р.) та електромеханік електрозв`язку (дата реєстрації 03.02.2009р.) надані до Станично-Луганського РЦЗ. З цих п`яти вакансій лише одна (інженер-програміст) була укомплектована 25.02.2009 р., усі інші зняті роботодавцем впродовж місяця їх реестрації. Коментар щодо наданих вакансій, які містять позначку «спеціальне робоче місце`не містить жодних вимог до осіб з інвалідністю».

Листом № 1391-41 від 10 серпня 2010 року Закарпатський обласний центр зайнятості повідомив про те, що «) ВАТ «Укртелеком`до Закарпатського обласного та базових центрів зайнятості Закарпатської області з приводу сприяння в укомплектуванні вільних робочих місць із зазначенням пріоритетності в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів не зверталося».

Відповідно до листа Івано-Франківського обласного центру зайнятості № ОЦЗ-2719-04/0/19-10 від 9 серпня 2010 року «ВАТ «Укртелеком»не зверталось до служби зайнятості з приводу сприяння в укомплектуванні вільних робочих місць з зазначенням пріоритетності в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів».

Згідно з листом Вінницького обласного центру зайнятості № 04-12/2736 від 8 серпня 2010 року «з приводу сприяння в укомплектуванні вільних робочих місць із зазначенням пріоритетності в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів, ВАТ «Укртелеком» протягом періоду 01.01.2009 р. -01.01.2010 р. не зверталось».

Листом № 04-2502 від 4 серпня 2010 року Рівненський обласний центр зайнятості повідомив про те, що «протягом 2009 року до Рівненського міського центру зайнятості надійшла інформація про наявність на підприємстві ВАТ «Укртелеком»103 вакансій. У поданих вакансіях центру зайнятості, інформація про можливе використання праці інвалідів не зазначалась».

Відповідно до листа Запорізького обласного центру зайнятості № 1650/11 від 3 серпня 2010 року «У 2009 році Запорізькою обласною філією ВАТ «Укртелеком`до Орджонікідзевського районного центру зайнятості м. Запоріжжя (за місцем реєстрації підприємства як платника внесків до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття) було надано інформацію про наявність вакансій із зазначенням можливості працевлаштування осіб з інвалідністю: менеджер (управитель) із збуту та бухгалтер (з дипломом спеціаліста)».

Згідно з листом Дніпропетровського обласного центру зайнятості № 12/04-3413 від 27 серпня 2010 року «Підприємством ДФ ВАТ «Укртелеком`у 2009 році заявлено вакансії для працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями, а саме: прибиральник службових приміщень та інженер з комп`ютерних систем (Кіровський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська), у 2010 році -інженер з комп`ютерних систем».

Листом № ХОЦЗ-02-3241 від 6 серпня 2010 року Харківський обласний центр зайнятості повідомив, що «Харківською філією ВАТ «Укртелеком надано до служби зайнятості протягом зазначеного періоду 43 вакансії, з них жодної для працевлаштування інвалідів».

Відповідно до листа Миколаївського обласного центру зайнятості № 15-1984/11/0/18-10 від 10 серпня 2010 року «за період з 01.01.09 по 31.12.09 до центрів зайнятості Миколаївської області від ВАТ «Укртелеком`надійшло 42 вакансії. Зазначень щодо пріоритетності в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів в даних вакансій не було».

Згідно з листом Київського міського центру зайнятості № 04-7755 від 2 серпня 2010 року «за період з 01.01.09 по 01.01.10 підприємство ВАТ «Укртелеком»() до Шевченківського районного центру зайнятості звіти за формою 3-ПН («Звіт про наявність вакансій») не надавало».

Листом № 05-2928/0-10 від 4 серпня 2010 року Львівський обласний центр зайнятості повідомив про те, що «вищезазначене товариство у 2009 році з питань укомплектування вільних робочих місць та вакантних місць для інвалідів не зверталося».

Відповідно до листа Тернопільського обласного центру зайнятості № 04-01/2877/0/10-0818 від 4 серпня 2010 року «Тернопільська філія ВАТ «Укртелеком» (), яка зареєстрована в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості як платник внесків до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, у 2009 році не зверталась у центри зайнятості Тернопільської області (форма № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій») з приводу сприяння в укомплектуванні вільних робочих місць з зазначенням пріоритетності в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів. Всього у 2009 році було заявлено 21 вакансію, але без зазначення пріоритетності в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів».

Згідно з листом Чернівецького обласного центру зайнятості № ОЦЗ-01-1203/0/10 від 3 серпня 2010 року «впродовж 2009 року ВАТ «Укртелеком`зверталося з приводу сприяння в укомплектуванні 22 вільних робочих місць. З них, 19 вакансій укомплектовано впродовж 2009 року, 3 вакансії знято роботодавцем. 14 вакансій було подано в Чернівецький міський центр зайнятості, 3 вакансії розміщено в Хотинському районному центрі зайнятості та по 1 вакансії в Герцаївському, Глибоцькому, Заставнівському, Кельменецькому та Сокирянському районних центрах зайнятості. Серед 22 заявлених вакантних посад пріоритетність в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів не зазначалась».

Листом № 03-2479-2010 від 2 серпня 2010 року Кіровоградський обласний центр зайнятості повідомив, що «з 01.01.2009 р. по 01.01.2010 р. до міськрайонних та районних центрів зайнятості Кіровоградської області від структурних підрозділів ВАТ «Укртелеком», які розташовані на території області, інформація про вільні робочі місця із зазначенням пріоритетності в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів не надходила».

Відповідно до листа Житомирського обласного центру зайнятості № ЖОЦЗ-04-1770/0/2010 від 2 серпня 2010 року «у період з 01.01.09 по 01.01.10 року ВАТ «Укртелеком`з приводу сприяння в укомплектуванні вільних робочих місць із зазначенням пріоритетності в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів до Житомирського міського центру зайнятості не зверталось. ЦЕНТР ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНИХ ПОСЛУГ ЖИТОМИРСЬКОЇ ФІЛІЇ ВАТ «УКРТЕЛЕКОМ»(код ЄДРПОУ -1184114) подавав до Житомирського міського центру зайнятості звіт про наявність вільного робочого місця (вакантної посади) для працевлаштування інваліда на посаду двірника 21.09.2009 року».

Згідно з листом Сумського обласного центру зайнятості № 14-10/1101 від 2 серпня 2010 року «до базових центрів зайнятості Сумської області заявок на укомплектування вакансій для інвалідів від ВАТ «Укртелеком»не надходило».

Листом № 02/1981 від 2 серпня 2010 року Чернігівський обласний центр зайнятості повідомив про те, що «в базі даних обласної служби зайнятості протягом 2009 року налічувалось 26 вакансій, поданих Чернігівською філією ВАТ «Укртелеком`та її структурними підрозділами. Але всі вони були без відповідної позначки щодо можливого працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями».

Відповідно до листа Одеського обласного центру зайнятості № 2666/15/03 від 4 серпня 2010 року «протягом 2009 року до Одеського міського центру зайнятості надійшло 63 вакансії від підрозділу ВАТ «Укртелеком`який розташований на території м. Одеси. У звітах 3-ПН «Про наявність вакансій`інформація про пріоритетність укомплектування робочих місць особами з інвалідністю не зазначалась».

Згідно з листом Черкаського обласного центру зайнятості № 3927/05 від 30 липня 2010 року «протягом 2009 року від ВАТ «Укртелеком`та його міськрайоних філій та підрозділів до базових центрів зайнятості Черкаської області всього надійшло 58 звітів за формою 3-ПН «Звіт про наявність вакансій»(укомплектовані 36 вакансій, зняті роботодавцем -22), в них зазначення пріоритетності в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів відсутні».

Листом № 2912/05-5 від 30 липня 2010 року Волинський обласний центр зайнятості повідомив про те, що «за період з 01.01.09 по 01.01.10 ВАТ «Укртелеком`із заявкою (Форма № 3-ПН) щодо підбору робочих місць для інвалідів до Волинської обласної служби зайнятості не зверталось».

Відповідно до листа Херсонського обласного центру зайнятості № 12-01-2175/0-10 від 30 липня 2010 року «за даними Херсонського міського центру зайнятості, в якому Херсонська філія ВАТ «Укртелеком`перебуває на обліку як платник внесків до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, «Звіти про наявність вакансій`за формою 3-ПН із зазначенням можливості прийняття інвалідів від Херсонської філії ВАТ «Укртелеком» протягом 2009 р. не надходили».

Листом № 1467/02/12-10 від 29 липня 2010 року Київський обласний центр зайнятості повідомив, що «у зв`язку з тим, що вакансії від ВАТ «Укртелеком`до обласної служби зайнятості у 2008-2009 роках не подавалися, особи з інвалідністю для працевлаштування до обласної філії та її структурних підрозділів по Київській області у минулому році відповідно не направлялися».

Відповідно до листа Донецького обласного центру зайнятості № 03/2703 від 6 серпня 2010 року «за період з 01.01.2009 по 01.01.2010 від структурних підрозділів ВАТ «Укртелеком`до міських та районних центрів зайнятості інформація про наявність вільних робочих місць та вакантних посад з позначкою «для працевлаштування інвалідів»не надходила».

Згідно з листом Севастопольського міського центру зайнятості № 4004/08 від 28 вересня 2010 року «ВАТ «Укртелеком`з приводу сприяння в укомплектуванні вільних робочих місць з зазначенням пріоритетності в працевлаштуванні осіб з числа інвалідів за вказаний період до Севастопольського МЦЗ не зверталось».

Враховуючи вищезазначене, проаналізувавши наявні в матеріалах справи копії Звітів форми № 3-ПН, які подавалися регіональними відділеннями Відповідача до міських та обласних центрів зайнятості, Суд звертає увагу на те, що ВАТ «Укртелеком`не виконано обов`язку щодо повідомлення органів служби зайнятості щодо наявних 882 створених робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що в судових засіданнях знайшов підтвердження той факт, що Відповідачем подавалися Звіти форми 3-ПН до центрів зайнятості, однак, як встановлено судом, у вказаних звітах Відповідачем не було зазначено про наявність вакансій для інвалідів у загальній кількості 882 одиниці.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт порушення Відповідачем визначеного статтями 18, 19 Закону обов`язку щодо надання службі зайнятості інформації щодо наявності вакансій для інвалідів.

Враховуючи вищезазначене, Суд звертає увагу на те, що у 2009 році особи з інвалідністю, які перебували на обліку в центрі зайнятості як шукаючі роботу та безробітні для працевлаштування до ВАТ «Укртелеком`не направлялись у зв`язку з неподанням Відповідачем службі зайнятості інформації про вакансії для інвалідів.

Аналізуючи вищезазначені нормативні положення законодавчих актів, а також інші обставини, на яких грунтуються заявлені позовні вимоги, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Визначення поняття робочого місця і умов, за яких воно вважалося створеним, наводилось у Положенні про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314 (постанова втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні`від 31.01.2007 № 70).

Наразі поняття робоче місце інваліда, спеціальне робоче місце інваліда визначено статтею 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні`від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV (набрав чинності з 1 січня 2006 року) і розуміється як:

робоче місце інваліда -місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, в установах і організаціях;

спеціальне робоче місце інваліда -окреме робоче місце або ділянка виробничої площі, яка потребує додаткових заходів з організації праці особи з урахуванням її індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю, шляхом пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання тощо.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Обов`язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування визначені частиною третьою статті 18 Закону, а саме:

- виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць;

- створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством;

- надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації прцевлаштування інвалідів;

- звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 р. № 1434 основним завданням Фонду, зокрема, є контроль за виконанням роботодавцями нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, установленого Законом.

Враховуючи вищезазначене, Суд звертає увагу, що закон поклав на підприємства, установи, організації обов`язок з самостійного працевлаштування інвалідів, зміст якого визначений статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у відповідності до якого працевлаштування здійснюється за зверненням інваліда безпосередньо до роботодавця або за направленням від відповідної державної служби зайнятості.

Суд вважає за необхідне зазначити, що передбаченими статтями 18 та 19 Закону обов`язкам роботодавців по працевлаштуванню інвалідів кореспондує визначений частиною третьою статті 18-1 Закону обов`язок державної служби зайнятості здійснювати пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Однак, Суд звертає увагу на те, що вищевказане правовідношення виникає і вважається таким, що підлягає реалізації у випадку двостороннього виконання його сторонами покладених на них обов`язків (тобто, обов`язок державної служби зайнятості обумовлюється обов`язком підприємства подати звітність встановленої форми).

Суд роз`яснює, що обов`язок по забезпеченню роботодавцем працевлаштування інвалідів буде виконаний останнім в передбаченому законом обсязі у випадку дотримання роботодавцем нормативних вимог статті 18 Закону (виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць; створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством; надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів; звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Отже, законодавство України в сфері соціальної захищеності інвалідів обов`язок з працевлаштування інвалідів покладає на орган державної влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів, але цьому мають передувати певні дії підприємств, установ і організацій зі створення робочих місць для інвалідів та з відповідного інформування зазначених органів з метою працевлаштування інвалідів. Обов`язок державних органів щодо працевлаштування інвалідів виникає після виконання підприємствами обов`язку щодо створення робочих місць і надання передбаченої законодавством про соціальну захищеність інвалідів інформації про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Конвенцією про професійну реабілітацію та зайнятість інвалідів № 159, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Конвенції про професійну реабілітацію та зайнятість інвалідів № 159»встановлено, що органи державної влади повинні сприяти працевлаштуванню шляхом:

- сприяння можливості зайнятості інвалідів на відкритому ринку праці (стаття 3);

- проведення консультацій з представницькими організаціями підприємців і трудящих щодо здійснення зазначеної політики, в тому числі заходів, яких слід вжити з метою сприяння співробітництву та координації державних і приватних органів, що займаються професійною реабілітацією, консультацій з представницькими організаціями інвалідів і у справах інвалідів (стаття 5);

- вжиття заходів з метою організації й оцінки служб професійної орієнтації, професійного навчання, працевлаштування, зайнятості, а також інших пов`язаних з ними служб, щоб інваліди мали можливість отримувати, зберігати роботу та просуватися по службі; наявні служби для трудящих в цілому використовувати там, де це можливо та доцільно, з потрібною адаптацією (стаття 7);

- вжиття заходів для сприяння створенню та розвитку служб професійної реабілітації та зайнятості для інвалідів у сільських районах і окремих місцевостях (стаття 8).

Судом встановлено, що Відповідачем не виконано вимоги чинного законодавства, що регулює основи соціальної захищеності інвалідів, оскільки не повідомлено відповідні органи про наявність вільних вакансій та вимог до них для інвалідів. Тому Суд приходить до висновку, що оскільки Відповідачем не вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів по забезпеченню працевлаштування інвалідів, відповідно до вимог чинного законодавства України на нього правомірно покладено відповідальність за невиконання нормативу робочих місць на працевлаштування інвалідів.

Необґрунтованими є посилання представника Відповідача на Закон України «Про телекомунікації», оскільки Відповідач є національним оператором електрозв`язку, а вищезазначений закон регулює правовідносини щодо діяльності у сфері телекомунікацій.

Крім того, статтею 41 Закону України «Про телекомунікації`визначено, що операторами, провайдерами телекомунікацій створюються робочі місця для працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків загальної чисельності працівників без урахування зайнятих у важких, шкідливих умовах та роботах з підвищеною небезпекою.

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що положення статті 41 Закону України «Про телекомунікації`дублює положення статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», яким визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, пояснень представників сторін, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи Позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ВАТ «Укртелеком»23 808 267,90 грн. штрафних санкцій з урахуванням пені на р/р 0001 в банку ГУ УДК у м. Києві, МФО 820019 (платежі до Фонду соціального захисту інвалідів).

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н. Є. Блажівська