Справа № 2а-4914/10/2670
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2010-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 травня 2010 року 13:45 № 2а-4914/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є., при секретарі судового засідання Миколаєнко І. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За позовом Громадянина Грузії ОСОБА_1
до Третя особаСолом`янського районного управління внутрішніх справ ОСОБА_3
проскасування рішення

У судовому засіданні 18 травня 2010 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

Громадянин Грузії ОСОБА_1 (надалі - також «Позивач») звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Солом`янського районного управління внутрішніх справ (надалі -також «Відповідач»), за участю ОСОБА_3 (надалі -також «Третя особа») та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив про скасування рішення Відповідача № 41 від 23 березня 2010 року про видворення Позивача за межі території України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку Позивача, спірне рішення про видворення з України є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні Позивачем було зазначено про те, що в Україні проживає цивільна дружина Позивача - ОСОБА_3 , яка на даний час знаходиться на дев`ятому тижні вагітності, та з якою вони мають намір в подальшому одружитися.

Позивач також вказав на те, що навесні 2009 року в Інституті очних хвороб і тканинної терапії імені В. П. Філатова в місті Одеса йому було проведено операцію на очах, а другу планову операцію призначено на 2010 рік. У випадку не проведення даної операції, як зазначив Позивач, він може залишитися без зору.

Відповідач -Солом`янське районне управління внутрішніх справ явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення Відповідача на адміністративний позов, в яких він посилається на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

В обґрунтування заперечень на позов Відповідач зазначає про те, що громадянина Грузії ОСОБА_1 було виявлено 11 березня 2010 року в результаті спільного відпрацювання території Солом`янського району міста Києва працівниками Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві, полку міліції швидкого реагування «Беркут`та працівників Південного МВ УСБ України в місті Києві та Київській області.

При перевірці підстав перебування іноземця, як вказує Відповідач в письмових запереченнях, було встановлено що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну 6 грудня 2009 року через КПП «Славутич`з приватною метою. Після закінчення терміну перебування на території України іноземець не виїхав та перейшов на нелегальне становище. З приводу оформлення продовження терміну перебування іноземець до органів внутрішніх справ не звертався. Дозволу на працевлаштування в Україні не має. Проживає за рахунок коштів, які заробляє, працюючи на ринках міста Києва.

За порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і транзитного проїзду через її територію (проживання без документів на право проживання в Україні, проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування) відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівниками Солом`янського РУ ГУМВС України в місті Києві було складено протокол, передбачений частиною 1 статті 203 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва іноземця було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, 23 березня 2010 року Солом`янським РУ ГУМВС України в місті Києві було прийнято рішення про видворення громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з подальшою забороною йому в`їзду до України протягом наступного року, яке, на думку Відповідача, є законним та правомірним.

Третя особа - ОСОБА_3 , -в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повновагу обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення Позивача та Третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим кодексом. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні тим самим правом на судовий захист, що і громадяни та юридичні особи України.

Громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 6 грудня 2009 року прибув на територію України через КПП «Славутич`з приватною метою.

11 березня 2010 року в результаті спільного відпрацювання території Солом`янського району міста Києва працівниками Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві, полку міліції швидкого реагування «Беркут`та працівників Південного МВ УСБ України в місті Києві та Київській області було виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 .

При перевірці підстав перебування іноземця на території України було встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну 6 грудня 2009 року через КПП «Славутич`з приватною метою. Після закінчення терміну перебування на території України іноземець не виїхав та перейшов на нелегальне становище. З приводу оформлення продовження терміну перебування іноземець до органів внутрішніх справ не звертався. Дозволу на працевлаштування в Україні не має. Проживає за рахунок коштів, які заробляє, працюючи на ринках міста Києва.

За порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і транзитного проїзду через її територію (проживання без документів на право проживання в Україні, проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування) відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівниками Солом`янського РУ ГУМВС України в місті Києві на підставі частини 1 статті 203 Кодексу про адміністративні правопорушення України було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзаців 1-5 статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства`іноземець та особа без громадянства, які вчинили злочин або адміністративне правопорушення, після відбуття призначеного йому покарання чи виконання адміністративного стягнення може бути видворений за межі України. Рішення про видворення його за межі України після відбуття ним покарання чи виконання адміністративного стягнення приймається органом внутрішніх справ за місцем його перебування з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення. За рішенням органу внутрішніх справ видворення іноземця та особи без громадянства за межі України може супроводжуватися забороною подальшого в`їзду в Україну строком до п`яти років. Строки заборони подальшого в`їзду в Україну обчислюються з дня винесення вказаного рішення. Порядок виконання рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну визначається законодавством України.

Крім випадків, зазначених у частині першій цієї статті, іноземець та особа без громадянства можуть бути видворені за межі України за рішенням органів внутрішніх справ, органів охорони державного кордону (стосовно осіб, які затримані у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону в Україну) або Служби безпеки України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, якщо дії іноземця та особи без громадянства грубо порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, або суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку, або коли це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Іноземець та особа без громадянства зобов`язані покинути територію України у строк, зазначений у рішенні про видворення. У разі прийняття рішення про видворення іноземця або особи без громадянства за межі України в її паспортному документі негайно анулюється віза і вилучаються документи на право перебування в Україні.

Рішенням Солом`янського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві від 23 березня 2010 року про видворення з України встановлено факт ухилення Позивача від виїзду з України після закінчення терміну перебування та прийнято рішення про видворення громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України; заборонено громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальший в`їзд до України протягом наступного року до 23березня 2011 року.

Згідно Розписки Солом`янського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві від 23 березня 2010 року Позивача повідомлено про прийняте рішення про видворення за межі України.

Рішення Солом`янського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві від 23 березня 2010 року про видворення з України Позивач вважає таким, що підлягає скасуванню.

Проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, Суд звертає увагу на наступне.

Предметом судового розгляду в даній адміністративній справі є Рішення Солом`янського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві від 23 березня 2010 року про видворення з України, як рішення суб`єкта владних повноважень.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі`означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб`означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення.

Проаналізувавши рішення Відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, Суд звертає увагу на наступне.

Адміністративний суд, оцінюючи відповідність чинному законодавству рішення про видворення, передусім, досліджує його на предмет відповідності принципам Кодексу адміністративного судочинства України, а, зокрема, принципу обґрунтованості, закріпленому в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Закріплений частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення, в тому числі рішення про видворення, повинно бути мотивованим.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» законодавством України іноземцям та особам без громадянства гарантуються недоторканність особи, житла, невтручання в особисте і сімейне життя, таємниця листування, телефонних розмов і телеграфних повідомлень, повага їх гідності нарівні з громадянами України.

Як підтверджується матеріалами справи та поясненнями Позивача та Третьої особи в судовому засіданні, Позивач -ОСОБА_1 , -перебуває у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою України ОСОБА_3 .

Позивачем та Третьою особою в судовому засіданні було зазначено про те, що з метою реєстрації шлюбу вони звернулися до відділу реєстрації актів цивільного стану.

Крім того, як підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом Виписки із медичної карти стаціонарного хворого (в жіночій консультації) від 30 квітня 2010 року, - ОСОБА_3 перебуває на дев`ятому тижні вагітності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначила, що батьком її майбутньої дитини є Позивач -громадянин Грузії ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 не заперечував факту свого батьківства, та вказав на те, що вони з ОСОБА_3 намагаються укласти між собою шлюб.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства`іноземці та особи без громадянства можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України. Іноземці та особи без громадянства мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства`передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Враховуючи вищезазначені положення правових норм, Суд приходить до висновку про те, що рішення Відповідача про видворення Позивача з України є таким, що порушує право Позивача та Третьої особи на шлюб, а також права майбутньої дитини Позивача та ОСОБА_3 на проживання в сім`ї разом з обома батьками та на піклування з боку батька.

Крім того, як підтверджується Довідкою Відділення функціональної діагностики Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока»(результати обстеження) Позивачу поставлено діагноз «Міопія високого ступеня».

Як зазначив Позивач, навесні 2009 року його було прооперовано у зв`язку з захворюваннями очей в Інституті очних хвороб і тканинної терапії ім. В. П. Філатова (м. Одеса) та призначено наступну планову операцію на 2010 рік. У випадку непроведення такої операції, як зазначив Позивач, він може лишитися зору.

Водночас, згідно з Результатами функціонального дослідження Офтальмологічного консультативно-диспансерного відділення Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока`від 17 травня 2010 року -Позивача направлено до Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В. П. Філатова (м. Одеса) для проведення хірургічних дій щодо лікування міопії високого ступеня.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства`іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 січня 1997 року № 79 «Про затвердження Порядку надання медичної допомоги іноземцям та особам без громадянства, які тимчасово перебувають на території України`визначено, що іноземці, які постійно проживають в Україні, а також особи, які подали заяви про надання їм статусу біженця в Україні, та особи, які в установленому порядку отримали статус біженця в Україні, користуються медичною допомогою на рівні з громадянами України. Всім іншим іноземцям медична допомога надається за плату, якщо законодавством України або міжнародними договорами України не передбачено інше (пункт 2).

Таким чином, чинним законодавством України закріплено право іноземців в Україні на охорону здоров`я та отримання медичної допомоги в Україні.

Враховуючи вищевказане, Суд приходить до висновку про те, що оскаржуваним рішенням Відповідача порушено право Позивача, який хворіє на міопію високого ступеня, на охорону здоров`я та на надання медичної допомоги в Україні.

Щодо спірних правовідносин, Суд вважає за необхідне зазначити про те, що закріплений Кодексом адміністративного судочинства України критерій обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень вимагає від Відповідача враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства`так і інших обставин, що мають значення у конкретній ситуації (в даному випадку вагітність ОСОБА_3 , хвороба Позивача).

Суд вважає, що для цього Відповідач повинен був ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають значення у даній справі. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. Доказів на підтвердження обґрунтованості оскаржуваного рішення суду не надано.

Суд також звертає увагу сторін на те, що суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків.

Станом на час розгляду даної адміністративної справи, враховуючи встановлені Судом обставини (вагітність цивільної дружини Позивача, намір зареєструвати шлюб, хвороба Позивача), Суд приходить до висновку про необґрунтованість рішення Відповідача про видворення з України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи Позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві про видворення з України від 23 березня 2010 року.

Постанова відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Н. Є. Блажівська