Справа № 620/947/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/947/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Кравченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 28.03.2019 (відповідно до відбитку штампу н конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці ДФС, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 18.02.2019 №116-о про звільнення його з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Щорс» Чернігівської митниці ДФС відповідно до ст. 43, п. 6 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та п. 4 ст. 40 КЗпПУ;

- поновити його на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Щорс» Чернігівської митниці ДФС;

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням з посади, за період з дня незаконного звільнення (20.02.2019) і по день поновлення його на роботі (винесення судового рішення);

- зобов`язати відповідача, у зв`язку з реорганізацією у 2016 році митного поста «Щорс» у митний пост « Сновськ », привести з 20.12.2018 його посаду у відповідність до проведеної реорганізації, а саме: старший державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста «Сновськ» Чернігівської митниці ДФС, встановити йому передбачений законом посадовий оклад та здійснити з 20.12.2018 перерахунок його заробітної плати, виходячи з різниці між встановленим посадовим окладом та окладом 2015 року, з якого відповідач проводив йому виплату заробітної плати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 його було поновлено на неіснуючій посаді неіснуючого митного поста «Щорс». У день поновлення представник відповідача одразу попередив його про майбутнє вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», а у подальшому звільнив із займаної посади.

Однак, вважає, що після поновлення на роботі у відповідача фактично не було ніякого скорочення чисельності або штату працівників, штатний розпис не змінювався, не було і змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації тощо.

Враховуючи наведене, вважає, що необхідно зобов`язати Чернігівську митницю ДФС привести його посаду у відповідність з проведеною реорганізацією, призначити йому з 20.12.2018 передбачений законом посадовий оклад та провести, з вказаної дати по день поновлення його на посаді, перерахунок посадового окладу.

Ухвалою судді від 08.04.2019 ОСОБА_1 поновлено строк на звернення до суду з позовом, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб та надано відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для надіслання відзиву.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, у встановлений ухвалою суду строк подав відзив та зазначив, що ОСОБА_1 було поновлено на тій посаді, з якої звільнено, як установлено рішенням суду. При цьому, у цей же день позивачу було запропоновано переведення на штатну посаду від якого він відмовився. Також позивачу було неодноразово роз`яснено про умови оплати праці, які будуть діяти по відношенню до нього.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено, враховуючи таке.

Як вбачається матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на державній службі у Чернігівській митниці ДФС на різних посадах. До звільнення працював на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Щорс» (а.с. 16-17).

Наказом Чернігівської митниці ДФС від 05.05.2015 №280-о позивача було звільнено із займаної посади з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», 7-2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Не погоджуючись із вказаним звільненням ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 у справі №825/1616/15-а вищевказаний наказ Чернігівської митниці ДФС визнано протиправним, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста « Щорс » (а.с. 20).

Зазначене рішення суду, в частині поновлення позивача на займаній посаді, залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 (а.с. 21-24).

На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 №825/1616/15-а наказом Чернігівської митниці ДФС від 19.12.2018 №812-о Кондратовського В.Г. поновлено на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Щорс» з 05.05.2015. Згідно наказу, до обов`язків позивач приступив з 20.12.2018 (а.с. 19).

20.12.2018 ОСОБА_1 вручено попередження про наступне вивільнення, у зв`язку з тим, що з 16.07.2018 посада старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Сновськ» (який змінив назву з митного поста «Щорс» на « Сновськ ») Чернігівської митниці ДФС скорочена (а.с. 18).

Наказом Чернігівської митниці ДФС від 18.02.2019 №116-а позивача звільнено із займаної посади відповідно до ст. 43, п. 6 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату працівників (а.с. 15).

Вважаючи своє звільнення незаконним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Правовий статус посадових осіб Державної фіскальної служби України, їх права та обов`язки, порядок і умови проходження служби в митних органах України визначені, зокрема Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу України» (далі - Закон №889-VIII).

Згідно з приписами частин 2 та 3 статті 5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Статтею 43 Закону №889-VIII визначено, що підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 83 вказаного Закону, державна служба припиняється, зокрема, у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону).

Пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VІІІ визначено, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Відповідно до частини третьої статті 87 Закону №889-VІІІ процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Підстави припинення трудового договору передбачені статтею 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), відповідно до частини 4 якої у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частинами першою та третьою статті 49-2 вказаного Кодексу передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Отже, з нормативного тлумачення пункту 1 частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 22.03.2019 (справа №821/982/16).

Судом встановлено, що наказом Чернігівської митниці ДФС від 16.07.2018 №393 внесено зміни №3 до організаційної структури Чернігівської митниці ДФС на 2018 рік, введені в дію вказаним наказом та наказом Чернігівської митниці ДФС від 16.07.2018 №394 (а.с. 51-53, 54-56).

У зв`язку із наведеним, замість посади старшого державного інспектора було введено посаду головного державного інспектора, що підтверджується переліками змін до організаційної структури та штатного розпису (а.с. 57-102).

Так, згідно організаційної структури та штатного розпису Чернігівської митниці ДФС на 2016 рік у відділі митного оформлення №2, при загальній кількості штату 8 осіб, були наявні 2 посади старшого державного інспектора.

Після змін №1 до організаційної структури та №1 до штатного розпису, зі штату відділу митного оформлення №2 було виведено 1 штатну одиницю старшого державного інспектора (загальна чисельність - 7).

Після змін №6 до організаційної структури та №10 до штатного розпису зі штату відділу митного оформлення №2 було виведено 2 штатні одиниці головного державного інспектора (загальна чисельність - 5).

Згідно організаційної структури та штатного розпису Чернігівської митниці ДФС на 2017 рік у відділі митного оформлення №2 була наявна 1 посада старшого державного інспектора та 3 посади головних державних інспекторів.

Після змін №5 до організаційної структури та №6 до штатного розпису зі штату відділу митного оформлення №2 було введено 3 штатні одиниці головного державного інспектора (загальна чисельність - 8).

Згідно організаційної структури та штатного розпису Чернігівської митниці ДФС на 2018 рік у відділі митного оформлення №2 була наявна 1 посада старшого державного інспектора та 6 посад головних державних інспекторів (загальна чисельність - 8).

Після внесення змін №1 до організаційної структури та №1 до штатного розпису зі штату відділу митного оформлення №2 було виведено 2 штатні одиниці головних державних інспекторів (загальна чисельність - 6).

Крім того, згідно переліку змін №2 до організаційної структури Чернігівської митниці ДФС на 2018 рік, затверджених 02.04.2018, до структури митного посту «Сновськ» було внесено зміни, відповідно до яких замість трьох відділів митного оформлення було створено два відділи. При цьому, чисельність відділу митного оформлення №2 залишилась незмінною: 1 посада старшого державного інспектора та 4 посади головних державних інспекторів (загальна чисельність - 6).

Таким чином, з наведеного вбачається, що у 2018 році у Чернігівській митниці ДФС відбулись зміни в організації виробництва і праці та, у тому числі, з 16.07.2018 скорочено посаду старшого державного інспектору відділу митного оформлення №2 митного поста «Сновськ» (« Щорс »).

На виконання вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 під час доведення до відома 20.12.2018 попередження про наступне вивільнення, було запропоновано рівнозначну посаду згідно кваліфікації позивача - старшого державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного посту «Нові Яриловичі». Однак, як вбачається із аркуша попередження та не заперечувалось позивачем у судовому засіданні, від запропонованої посади він відмовився. (а.с. 18).

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки від 02.05.2019 №117/25-70-04, у Чернігівській митниці ДФС вакантною є лише одна посада рівнозначна посаді позивача - старший державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного посту «Нові Яриловичі», решта посад (4 - головний державний інспектор, 2 - державний інспектор та 1 - завідувач сектору) не відповідають його кваліфікації (а.с. 103).

У судовому засіданні позивач наголошував, що бажає працювати саме на митному посту «Сновськ», однак, згідно вищевказаної довідки, вакантні посади на вказаному посту відсутні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження недотримання Чернігівською митницею ДФС процедури, встановленої КЗпП України та Законом України «Про державну службу», під час звільнення ОСОБА_1

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 18.02.2019 №116-о, і відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо доводів ОСОБА_1 про протиправне поновлення його на неіснуючий посаді, неіснуючого митного поста «Щорс», суд зазначає, що наведене було предметом дослідження Шостого апеляційного адміністративного суду.

Так, у постанові від 20.03.2019 (справа №825/1616/15-а) суд апеляційної інстанції зазначив, з посиланням на частини першу та другу статті 235 КЗпП України, що працівник підлягає поновленню на попередній роботі на посаді з якої його було звільнено. Таким чином, суд першої інстанції ухвалюючи рішення від 19.12.2018 вірно відновив порушені права ОСОБА_1 .

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вимоги ОСОБА_1 щодо поновлення на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не можуть бути задоволені, оскільки є похідними від перших вимог, у задоволенні яких судом відмовлено у повному обсязі.

Відповідно до приписів статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із статтею 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що, в свою чергу, в даному випадку, і було належним чином зроблено представником Чернігівської митниці ДФС при розгляді даної справи.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Чернігівської митниці ДФС (, просп. Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 червня 2019 року.

Суддя С.В. Бородавкіна