Справа № 480/4467/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 р. Справа № 480/4467/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року (суддя Шевченко І.Г.; м. Суми) по справі № 480/4467/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Сумській області

про визнання вимоги протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі - відповідач, ГУ НП в Сумській області), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача у задоволенні заяви позивача стосовно підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років;

- зобов`язати відповідача підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач протиправно відмовив у задоволенні заяви про призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1999 №2262-ХІІ, оскільки при призначенні пенсії враховував лише календарну вислугу, без включення вислуги в пільговому обчисленні. Вважає, що має право на призначення пенсії за вислугою років, із врахуванням вислуги в пільговому обчисленні, що складає 04 роки 02 місяці та 13 днів. Крім того, зазначив, що згідно п.12 постанови Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до обов`язків відповідача відноситься лише обов`язок підготовки та направлення до ГУ ПФУ документів необхідних для призначення пенсії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Сумській області у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Сумській області підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на відсутність у позивача права на призначення пенсії згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1999 №2262-ХІІ, оскільки на ден звільнення зі служби позивач не досягнув 45-річного віку та його календарна вислуга років складала 20 років 01 місяців 14 днів. За наведених обставин, відповідач вважає, що підстави для направлення до ГУПФУ за місцем проживання надісланих позивачем документів, для призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень Закону, відсутні.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 14.08.1998 по 01.10.2018 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу поліції, що підтверджується копією послужного списку та довідки ГУНП в Сумській області від 25.10.2018 (а.с.11-18, 21).

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП в Сумській області від 27.09.2018 №490о/с, позивача з 01.10.2018 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.19).

Крім того, згідно даного витягу з наказу ГУ НП в Сумській області від 27.09.2018 №490о/с (а.с.19) та послужного списку (а.с.11-18), станом на 01.10.2018 календарна вислуга позивача складає 20 років 01 місяць 14 днів, вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить 20 років 01 місяць 14 днів, вислуга років у пільговому обчисленні становить 04 роки 02 місяці 13 днів.

08.11.2018 з метою підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України відповідних документів для призначення пенсії за вислугу років позивач звернувся до ГУНП в Сумській області із відповідною заявою (а.с.20).

Однак, листом від 23.11.2018 №182/33/01-2018 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність законних підстав щодо оформлення документів та направлення їх до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років з підстави відсутності у позивача календарної вислуги для призначення пенсії за вислугу років (а.с.22-23).

Надаючи правову оцінку, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанова КМУ від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" не ставлять у залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги. Крім того, нормами вказаних нормативно-правових актів не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватися до вислуги років для призначення особі відповідної пенсій, а впливають лише на розмір пенсії.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що станом на дату звільнення зі служби загальна вислуга позивача становить більше 24 років, що є достатньою підставою для набуття права на пенсію за вислугу років незалежно від віку, відповідно до п. "а" ч.1 ст. 12 Закону, та визнав помилковими висновки відповідача, що позивач на день звільнення не набув права на пенсію за вислугу років, посилаючись на положення статті 12 Закону, не враховуючи при цьому норми статті 17-1 цього ж Закону, яка чітко вказує, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу в направленні до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років, не дотримався вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови КМУ №393, оскільки виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії відповідно до вимог Закону, а тому відповідачем безпідставно у спірних правовідносинах вирішено питання щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України визначені в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон), а також регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» ( далі - постанова КМУ №393).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України №1522 від 02.11.2006 року «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 року.

Пунктом 1 Порядку №3-1 визначено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

У свою чергу на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи:

заява про призначення пенсії (додаток 1);

грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;

військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію);

документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону);

довідка МСЕК про визнання особи інвалідом;

копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк";

копія паспорта. (п. 7 Порядку № 3-1)

Згідно з п.п.12, 13 Порядку № 3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Слід зазначити, що вказане подання уповноваженого структурного підрозділу про призначення пенсії не містить в собі будь-якого вирішення питання (задоволення чи відмови) щодо наявності підстав чи то права особи на призначення пенсії за вислугу років або відмови у надісланні документів до Пенсійного органу. Вказаним Порядком №3-1 не передбачено і повернення документів особі.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

При прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на уповноважені структурні підрозділи покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів. Вказана норма не передбачає можливості повернення уповноваженим структурним підрозділом документів особі, яка подала заяву, а також встановлювати чи є правові підстави для призначення пенсії та надсилання документів до Пенсійного органу.

Рішення щодо призначення або відмови у призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" приймають виключно органи Пенсійного фонду України.

Як вбачається з матеріалів справи пенсійним органом рішення про призначення чи відмову у призначенні пенсії за вислугу років відносно ОСОБА_1 не приймалось, оскільки відповідачем документи позивача до вказаного органу не направлялись.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що в порушення вимог п.12 Порядку №3-1 відповідачем не здійснено оформлення всіх необхідних документів про призначення пенсії позивачу та подання їх у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії, не складено подання та не ознайомлено з ним позивача, і не надіслано таке подання до відповідного органу для прийняття відповідного рішення, а фактично відмовлено позивачу у призначенні пенсії за відсутності підстав такого призначення.

Оскільки оцінка наявності (відсутності) права у позивача на зазначений вид пенсії могла бути надана лише органом, який призначає пенсії на підставі документів, в направленні яких відповідачем фактично відмовлено, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та по суті вирішив за орган, який призначає пенсії, щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії, а звідси - відсутності необхідності і в направленні документів.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано встановлена протиправність відмови відповідача у підготовці та направленні до відповідного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність відмови позивачу в направленні документів до пенсійного органу для вирішення питання про призначення позивачу пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково у спірних правовідносинах надав оцінку доводам відповідача щодо відсутності календарної вислуги років у позивача для призначення пенсії за вислугою років та зробив висновок про наявність у позивача необхідного стажу для набуття права на пенсію за вислугу років незалежно від віку, оскільки предметом цього спору є питання протиправності відмови відповідачу у направленні матеріалів до ГУ ПФУ в Сумській області всупереч положенням Порядку № 3-1 щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів відносно позивача, а не наявність або відсутність у останнього права на її призначення, оскільки рішення про призначення або відмову в призначенні пенсії належить до виключних повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Пунктом 4 ч.1 ст.317 КАС України встановлено, що підставою для зміни судового рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити виклавши його мотивувальну частину в редакції постанови суду апеляційної інстанції.

В іншій частині доводи апеляційної скарги висновків суду, з наведених вище підстав, не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 по справі № 480/4467/18 - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 по справі № 480/4467/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова