Справа № 160/3491/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 червня 2019 року Справа № 160/3491/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМИР-ТРАНС" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №500010/2019/00104 від 27.03.2019р., скасування картки відмови №UA500010/2019/00104 від 27.03.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОМИР-ТРАНС" звернулося з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС та просить:

- визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №500010/2019/000022/2 від 27.03.2019р.;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500010/2019/00104 від 27.03.2019р.

Ухвалою суду від 07.05.2019р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні на 05.06.2019р. відповідно до вимог ст.ст. 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

27.05.2019р. від представника відповідача засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, до якого було додано, зокрема, заяву про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у якій відповідач просить здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження відповідно до п.3 ч.3 ст.44, ч.4 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України посилаючись на те, що товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією № UА500010/2019/007464 від 27.03.2019 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI та сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантах митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 45168,26 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів. Відповідач вказує, що внаслідок можливого задоволення позову у цій справі у позивача виникнуть підстави для звернення до митниці із заявою про надання висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів у розмірі 45168,26 грн., контроль за справлянням покладається на митні органи, а тому дана справа не відноситься до справ незначної складності та має виняткове значення для Одеської митниці ДФС як органу державної влади, що забезпечує справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати, а тому підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно довідки начальника відділу організаційного забезпечення суду від 04.06.2019р., зазначена заява була зареєстрована в системі "Діловодство" 04.06.2019р., а тому розгляд даної заяви здійснюється 05.06.2019р.

Згідно до ч.4 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Розглянувши вказану заяву відповідача про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, вивчивши докази надані на її підтвердження, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення даної заяви відповідача без задоволення згідно п.1 ч.4 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до положень ч.1, ч.2, ч.3 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Частиною 6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо:

1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію;

3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

4) припинення за зверненням суб`єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;

5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію;

6) оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження;

8) типові справи;

9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині;

10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження;

11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Зі змісту наведених процесуальних норм вбачається, що дана адміністративна справа не віднесена до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження.

При цьому, п.10 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України надає повноваження адміністративному суду визначитися щодо складності адміністративного спору та розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження за приписами п.10 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, питання про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження судом було вирішено в ухвалі про відкриття провадження у даній справі від 07.05.2019р. згідно до вимог ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, під час призначення до розгляду даної адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження суд виходив із того, що вона є незначної складності, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи згідно до вимог п.10 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідач, як учасник справи, має право до закінчення судового розгляду справи надавати суду відзив, пояснення та всі наявні у нього докази щодо предмету доказування згідно до вимог ст.44 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, у суду відсутні підстави для розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження згідно до п.2 ч.4 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України, а, відповідно, і відсутні підстави для задоволення заяви відповідача щодо заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, розглядаючи дану заяву, суд не вбачає підстав для врахування доводів відповідача, викладених у наведеній заяві щодо того, що у разі скасування оспорюваних рішення та картки відмови, у позивача виникнуть підстави для звернення до митниці із заявою про надання висновку щодо повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів у розмірі 45168,26 грн., контроль за справлянням яких покладається на митні органи у зв`язку з чим дана справа має виняткове значення для Одеської митниці ДФС та підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки предметом розгляду даної справи є саме правомірність прийняття відповідачем оспорюваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а не повернення різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів.

Окрім того, слід зазначити, що сума зазначеної різниці становить 45168,26 грн., що є значно меншою за суму, визначену у ч.4 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 12, 260, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Одеської митниці ДФС про заперечення проти розгляду справи №160/3491/19 за правилами спрощеного позовного провадження - залишити без задоволення.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від рішення по суті позовних вимог згідно до вимог ст.ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва