Справа № 808/743/18
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року (о 13 год. 35 хв.)Справа № 808/743/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача Муляви І.Є.,

представника відповідача Жовтоножка Д. ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арматура України»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арматура України» (далі ТОВ «ТД «Арматура України», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 04.06.2018:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.11.2017 № форма №Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 196 177,50 грн. (за податковим зобов`язанням 163 530,00 грн. та штрафна санкція 32 647,50 грн.);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.11.2017 № форма №Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 230 107,50 грн. (за податковим зобов`язанням 184 086,00 грн. та штрафна санкція 46 021,50 грн.).

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що ТОВ «Будінвест-комп», ТОВ «Каскад», ТОВ «Брейвіс інвест груп», ТОВ «Картеле» надавали позивачу послуги з прибирання та озеленення зовнішньої території, про що свідчать надані копії договорів, актів виконаних робіт та платіжних доручень про оплату послуг. В комплекс послуг, що були надані вказаними підприємствами входило: прибирання зовнішньої території, прибирання асфальтного покриття, прибирання бур`янів, покраска бордюрів, прибирання парковки, миття вікон та фасадів, стрижка та догляд за газоном, догляд за деревами та кущами, роботи щодо підтримання в належному стані цоколя та фасаду будівлі, отже, вказані послуги, на переконання позивача, були використані підприємством для обслуговування в належному стані належної на праві власності будівлі та орендованої земельної ділянки. Зауважує, що ТОВ «ТД «Арматура України» залучало компанії, що надавали маркетингові, консалтингові та юридичні послуги, а саме ТОВ «Дженерал фінанс», ТОВ «Фортуна Альянс», ТОВ «Контракт-Хим», ТОВ «Старкам», ТОВ «Лаконія інвест», ТОВ «Оптимус Прайд», ТОВ «Бонсай Трейд» саме для вивчення та розширення ринків збуту та підвищення рівня доходу підприємства, що підтверджується копіями договорів, актів надання послуг та платіжних доручень про оплату. Наголошує, що саме завдяки наданим послугам підприємство в складних економічних умовах залишилось працювати на ринку запорної арматури та досягає економічної вигоди у вигляді відповідного прибутку, а отримана в результаті надання консалтингових та маркетингових послуг інформація використана позивачем в господарській діяльності, проведені переговори з потенційними покупцями та продавцями, з частиною з них укладені договори. Звертає увагу суду, що так само використані в господарській діяльності ТОВ «ТД «Арматура України» послуги, надані ТОВ «Старкам» та ТОВ «ТБС і К» щодо комплектації, збірки клапанів та засувок, продажом яких займається підприємство, що підтверджено копіями договорів, актів виконаних робіт, платіжних доручень про оплату послуг. Крім того, із посиланням на ст. 62 Конституції України вважає є незаконним посилання податкового органу на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2017 по справі ОСОБА_2 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, як на доказ нереальності господарської операції між позивачем та ТОВ «ТБС і К», оскільки не містить відомостей про відсутність господарських операцій між позивачем і вказаним контрагентом. Ураховуючи вищевикладене, просить визнати протиправними та скасувати оскаржувані рішення відповідача.

Ухвалою судді від 05.03.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 29 березня 2018 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив проти адміністративного позову (вх. №9880 від 27.03.2018), у якому вказує, що в ході проведеної перевірки позивача встановлено, що підприємства ТОВ «Будінвест-комп», ТОВ «Каскад», ТОВ «Брейвіс інвест груп», ТОВ «Картеле», ТОВ «Дженерал фінанс», ТОВ «Фортуна Альянс», ТОВ «Старкам», ТОВ «Лаконія інвест», ТОВ «Оптимус Прайд», ТОВ «Бонсай Трейд», ТОВ «Контракт-Хім» та ТОВ «ТБС і К» у 2015+2016 роках не могли надавати послуги, передбачені договорами, у зв`язку із фактичною неможливістю їх надання, тобто фактично постачання послуг на адресу позивача не відбувалось, а оформлювались лише документи, з метою формування витрат, які враховані при визначенні об`єкта оподаткування, що призводить до ухилення від сплати податку до бюджету. З урахуванням вищезазначеного, вказує, що встановлено не підтвердження факту здійснення вказаними підприємствами операцій з постачання вищевказаних послуг, так як такі послуги не надавались та були оформлені (відображені) тільки на паперових носіях, а підприємства-контрагенти здійснювали діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди іншим особам. Таким чином, вважає, що оскільки в первинних документах, виписаних указаними контрагентами протягом 2015-2016 років на адресу ТОВ «ТД «Арматура України» відображені зазначені господарські операції, які фактично не відбувались, первинні документи (договір, акти приймання-передачі робіт) не мають юридичної сили первинних документів, тому встановлені обставини ставлять під сумнів, у першу чергу, розумну ділову мету платника податків, тобто направленість його діяльності саме на отримання доходу в процесі здійснення господарської діяльності та кожної окремої угоди, оскільки зібрані докази у сукупності свідчать про відсутність такої розумної ділової мети. На підставі викладеного, стверджує, що вході проведення перевірки встановлено, що операції по взаємовідносинам позивача з вищевказаними контрагентами-постачальниками у 2015-2016 роках не мали реального характеру, з чого випливає, що фактично витрати не понесені, а фактично перевіркою встановлено документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку, тому підприємством відображені правові взаємовідносини з вищевказаними суб`єктами господарювання без мети реального настання правових наслідків, єдиною метою проведення документування фактично не здійснених господарських операцій є отримання підприємством податкової вигоди. Ураховуючи вищезазначене, вважає винесені податкові повідомлення-рішення законними, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.03.2018 (в редакції ухвали від 06.04.2018 про виправлення описки) провадження у справі зупинене за клопотанням представників сторін з метою надання часу для примирення до 29 травня 2018 року.

29.05.2018 підготовче судове засідання не відбулося в зв`язку з прийняттям участі судді Батрак І.В. у судовому форумі (наказ №33 від 24.05.2018). Розгляд справи призначено на 30 травня 2018 року.

Процесуальний строк, визначений ухвалою суду від 29.03.2018, судом неодноразово продовжувався за клопотанням сторін, до 19 липня 2018 року, до 24 липня 2018 року, до 04 жовтня 2018 року, до 11 грудня 2018 року, до 06 лютого 2019 року, до 19 березня 2019 року, до 24 квітня 2019 року.

Представником позивача надано до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. №10316 від 15.03.2019), у якій додатково зазначає, що у відзиві, на відміну від акту перевірки, відповідачем додатково наводиться інформація по контрагенту позивача ТОВ «Пейнт сервіс», а саме відповідачем зазначається про наявність вироку Солом`янського районного суду м. Києва по справі №760/4090/15-к від 07.04.2015, як підтвердження нереальності господарських операцій між позивачем та цим контрагентом. Щодо вказаної інформації позивач вважає за необхідне зазначити, що взаємовідносини з контрагентом ТОВ «Пейнт сервіс» та ТОВ «Тріал груп» були предметом перевірки, однак не входять до предмету позову, оскільки на підставі п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України відповідачем не здійснено донарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ та відповідних штрафних санкцій за результатами господарських взаємовідносин ТОВ «ТД «Арматура України» з ТОВ «Пейнт сервіс» через сплив строку 1095 днів, тому вказані правовідносини не відносяться до предмету спору. Крім того, вважає, що реальність господарських операцій з контрагентами, за результатами перевірки, з якими відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, підтверджуються не лише первинними документами. Подані позивачем інші докази, зокрема, претензії, листи, матеріали маркетингових досліджень, записи в журналі використання техніки, хоч і не є бухгалтерськими документами, але вони підтверджують отримання позивачем послуг, робіт від контрагентів. З огляду на викладене, просить адміністративний позов задовольнити.

24 квітня 2019 року провадження у справі поновлено.

Судом 24 квітня 2019 року закрите підготовче провадження у справі та призначене судове засідання на 22 травня 2019 року.

22 травня 2019 року у судовому засідання оголошена перерва до 24 травня 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «ТД «Арматура України» () зареєстровано 25.11.2008 юридичною особою Виконавчим комітетом Запорізької міської ради за №0024398.

У період з 21.09.2017 по 11.10.2017 фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2016, за результатами якої складений відповідний Акт №595/08-01-14-01/36246614 від 19.10.2017.

Як зазначено у висновках Акту перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема:

1. п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 163 530,00 грн., у тому числі за 2015 рік - в сумі 32 940,00 грн., за 2016 рік в сумі 130 590,00 грн.

2. п. 185.1 ст.185, п. 188.1 ст. 188, пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та Порядку заповнення податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 жовтня 2014 року за №1267/26044, в результаті чого занижено податок на додану вартість, в періоді, що перевірявся, на загальну суму 221 550,00 грн., в тому числі по періодам: липень 2014 року на суму 37 464,00 грн., серпень 2015 року на суму 2 386,00 грн., березень 2016 року на суму 39 709,00 грн., квітень 2016 року на суму 51 620,00 грн., жовтень 2016 року на суму 42 400,00 грн., листопад 2016 року на суму 29 404,00 грн., грудень 2016 року на суму 18 467,00 грн.

Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті перевірки, позивачем до відповідача подано письмові заперечення № 189 від 14.11.2017, проте листом-відповіддю на заперечення № 19255/10/08-01-14-01-12 від 27.11.2017 позивача повідомлено, що результати акту перевірки № 283/08-01-14-01/20470908 від 17.05.2018 відповідають вимогам чинному законодавству, а тому заперечення залишені без задоволення.

На підставі Акту перевірки відповідачем 29 листопада 2017 року винесено податкові повідомлення рішення:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на 196 177,50 грн., у т.ч. за основним платежем 163 530,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 32 647,50 грн.;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 230 107,50 грн., у т.ч. за основним платежем 174 086,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 46 021,50 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваних рішень, між сторонами відсутній.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України), який набрав законної сили 01.01.2011.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

У відповідності до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Згідно з інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції.

- установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції.

- установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на врахування витрат, понесених у зв`язку із здійсненням цих господарських операцій при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток та сум податку на додану вартість при визначенні об`єкта оподаткування податком на додану вартість; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Доводи ж податкового органу про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення певних витрат до складу валових витрат з податку на прибуток чи віднесення до складу податкового кредиту певних сум податку на додану вартість.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

За змістом статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу на праві власності належить будівля за адресою АДРЕСА_1 Північне шосе АДРЕСА_2 , загальною площею 1999,4 кв. м., крім того, на підставі договору оренди позивачем також використовується земельна ділянка, на якій розташована вказана будівля з урахуванням прибудинкової території (копії договору купівлі-продажу, договору оренди додано до матеріалів справи).

Між ТОВ «ТД «Арматура України» (Замовник) та ТОВ «Будінвест-комп» (Виконавець) укладено договір № 10/08/15-АУ від 10.08.2015, згідно з яким Виконавець зобов`язується за вказівкою Замовника виконати роботи з прибирання та озеленення території, яка належить Замовнику, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 4, а Замовник зобов`язується оплачувати ці роботи. Замовник здійснює оплату протягом 60 днів здійснених Виконавцем після прийняття їх Замовником і підписання сторонами Акту здачи-приймання виконаних робіт за умови, що робота виконана належним чином і в обумовлений сторонами строк або, за згодою Замовника, достроково, шляхом перерахування. В підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано до матеріалів справи: акт виконаних робіт від 30.10.2015 №3010/38, платіжне доручення від 10.11.2015 №1272.

Між ТОВ «ТД «Арматура України» та ТОВ «Каскад» укладено договір № 0112/15 про надання послуг з прибирання території від 01.12.2015, згідно з яким Виконавець зобов`язується надати для Замовника послуги з прибирання території офісного приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 4, а саме: посипка території антиожеледним покриттям; збирання та чистка снігу з даху, кровлі; чистка водозбірних лотків та решіток від сміття та снігу; розчистка території від снігу; встановлення антиковзуючого профілю на сходинках; встановлення вхідних систем безпеки, захисту від бруду; прибирання та вивіз сміття; прибирання території парковки; миття зовнішньої поверхні скла на вікнах; прибирання та догляд за ганком, цоколем будівлі. Розрахунки за надані послуги здійснюються Замовником на протязі 30 календарних днів з дати підписання акту прийому передачі наданих послуг. В підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано до матеріалів справи: акт виконаних робіт від 31.01.2016 №3101/16, платіжні доручення від 09.02.2016 №116, від 01.04.2016 №286, від 05.04.2016 №301.

Також між ТОВ «ТД «Арматура України» та ТОВ «Брейвіс інвест груп» укладено договір № 01/03/16-АУ від 01.03.2016, згідно з яким Виконавець зобов`язується за вказівкою Замовника виконати роботи з прибирання та озеленення території, яка належить Замовнику, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 4, а Замовник зобов`язується оплачувати ці роботи. Замовник здійснює оплату протягом 60 днів здійснених Виконавцем після прийняття їх Замовником і підписання сторонами Акту здачи-приймання виконаних робіт за умови, що робота виконана належним чином і в обумовлений сторонами строк або, за згодою Замовника, достроково, шляхом перерахування. В підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано до матеріалів справи: акт виконаних робіт від 25.04.2016 №49. Розрахунки між сторонами на дату проведення перевірки не здійснено. На підтвердження реальності господарських відносин надано до матеріалів справи також претензію позивача та позовну заяву ТОВ «Брейвіс інвест груп» щодо стягнення заборгованості, копію журналу видачі інвентаря за 2016 рік.

Між ТОВ «ТД «Арматура України» та ТОВ «Картеле» укладено договір № 24/05/16 про надання послуг з прибирання території від 24.05.2016, згідно з яким Виконавець зобов`язується надати для Замовника послуги з прибирання території офісного приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 4, а саме: посипка території антиожеледним покриттям; збирання та чистка снігу з даху, кровлі; чистка водозбірних лотків та решіток від сміття та снігу; розчистка території від снігу; встановлення антиковзуючого профілю на сходинках; встановлення вхідних систем безпеки, захисту від бруду; прибирання та вивіз сміття; прибирання території парковки; миття зовнішньої поверхні скла на вікнах; прибирання та догляд за ганком, цоколем будівлі. Розрахунки за надані послуги здійснюються Замовником на протязі 30 календарних днів з дати підписання акту прийому передачі наданих послуг. В підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано до матеріалів справи: акт виконаних робіт від 31.07.2016 №073139, платіжні доручення від 15.08.2016 №745, від 27.09.2016 №879. Крім того, щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Картеле» позивачем надано суду претензію контрагента з вимогою оплатити роботи та лист позивача.

03 серпня 2015 року між ТОВ «ТД «Арматура України» (Замовник) та ТОВ «Дженерал фінанс» (Виконавець) укладено договір №03/08/15-АУ, предметом якого є надання інформаційно-консультаційних та маркетингових послуг: надання консультацій і роз`яснень з юридичних питань, надання допомоги в правовому забезпеченні господарської діяльності Замовника, розробка проектів договорів і інших документів, необхідних для здійснення діяльності Замовника, інші консультаційні, маркетингові та інформаційні послуги. На виконання умов вищезазначеного договору ТОВ «Дженерал фінанс» було надано позивачу маркетингові послуги, пов`язані з пошуком покупців для Замовника запірної арматури у відповідності до умов зазначеного Договору (назва покупців наведена у Акті №1030/04 від 30.10.2015), а також інші маркетингові послуги (перелік яких наведений у Акт прийому-передачі послуг №1030/03 від 30.10.2015). Відповідно до рахунків-фактур від 30.10.2015 №СФ-1030/04 та №СФ-1030/03 за отримані від контрагента послуги позивачем сплачено кошти у загальному розмірі 58 000,00 грн. (платіжні доручення від 12.11.2015 №1278 та №1279).

01 жовтня 2016 року між ТОВ «Фортуна Альянс» (Виконавець) та ТОВ «ТД «Арматура України» (Замовник) укладено договір № 110/15, предметом якого є надання інформаційно-консультаційних, маркетингових і консалтингових послуг, згідно з яким Виконавець зобов`язаний виконувати послуги, які передбачені цим договором, а саме: надання консультацій і роз`яснень з юридичних питань, надання допомоги в правовому забезпеченні господарської діяльності Замовника, розробка проектів договорів і інших документів, необхідних для здійснення діяльності Замовника, інші консультаційні, маркетингові та інформаційні послуги. На виконання умов вищезазначеного договору позивачем було отримано від контрагента маркетингові послуги, пов`язані з пошуком покупців для Замовника запірної арматури у відповідності до умов зазначеного Договору (назва покупців наведена у Акті), що підтверджується актом прийому-передачі маркетингових послуг №114 від 30.11.2015, а також консалтингові послуги з питань супроводження та оформлення продукції по ВМД №112050000/2015/021535 від 27.11.2015 (акт прийому-передачі послуг №113 від 30.11.2015). Відповідно до рахунків-фактур від 30.11.2015 №114 та №113 за отримані від контрагента послуги позивачем сплачено кошти у загальному розмірі 60 000,00 грн. (платіжні доручення від 23.12.2015 №1482 та №1488).

21 березня 2016 року між ТОВ «Старкам» (Продавець) та ТОВ «ТД «Арматура України» (Покупець) укладено договір про надання послуг № 21/03/16, предметом якого є виконання роботи з капітального ремонту запорної арматури. На виконання умов вищезазначеного договору ТОВ «Старкам» було виконані послуги на загальну суму 78 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 13 016,67 грн., що підтверджується актом №0429/01 від 29.04.2016.

Крім того, між ТОВ «Старкам» (Виконавець) та ТОВ «ТД «Арматура України» (Замовник) укладено договір № 15/03/16, предметом якого є надання інформаційно-консультаційних, маркетингових і консалтингових послуг, згідно з яким Виконавець зобов`язаний виконувати послуги, які передбачені цим договором, а саме: надання консультацій і роз`яснень з юридичних питань, надання допомоги в правовому забезпеченні господарської діяльності Замовника, розробка проектів договорів і інших документів, необхідних для здійснення діяльності Замовника, інші консультаційні, маркетингові та інформаційні послуги. На виконання умов вищезазначеного договору позивачем було отримано від контрагента маркетингові послуги, пов`язані з пошуком покупців для Замовника запірної арматури у відповідності до умов зазначеного Договору (назва покупців наведена у Акті), що підтверджується актом прийому-передачі маркетингових послуг №0429/01 від 29.04.2016.

Розрахунок за надані послуги між ТОВ «ТД «Арматура України» та ТОВ «Старкам» проведені, що підтверджується платіжним дорученням № 455 від 19.05.2016 на суму 78 100,00 грн..

14 червня 2016 року між ТОВ «Лаконія інвест» (Виконавець) та ТОВ «ТД «Арматура України» (Замовник) укладено договір № 14/06/16, предметом якого є надання інформаційно-консультаційних, маркетингових і консалтингових послуг, згідно з яким Виконавець зобов`язаний виконувати послуги, які передбачені цим договором, а саме: надання консультацій і роз`яснень з юридичних питань, надання допомоги в правовому забезпеченні господарської діяльності Замовника, розробка проектів договорів і інших документів, необхідних для здійснення діяльності Замовника, інші консультаційні, маркетингові та інформаційні послуги. На виконання умов вищезазначеного договору позивачем було отримано від контрагента маркетингові послуги, пов`язані з пошуком покупців для Замовника запірної арматури у відповідності до умов зазначеного Договору (назва покупців наведена у Акті), що підтверджується актом прийому-передачі маркетингових послуг №0731/02 від 31.07.2016, а також консалтингові послуги з питань супроводження та оформлення продукції по ВМД №500060702/2016/009129 від 19.07.2016 (акт прийому-передачі послуг №0731/03 від 31.07.2016). Розрахунки за надані послуги між ТОВ «ТД «Арматура України» та ТОВ «Лаконія інвест» проведено, що підтверджується платіжними дорученнями від 15.08.2016 № 743, №744, від 28.09.2016 №883, №884.

04 червня 2016 року між ТОВ «ТД «Арматура України» та ТОВ «Оптимус Прайд» укладено договір №04/07/16 про надання інформаційно-консультаційних, маркетингових і консалтингових послуг, згідно з яким Замовник зобов`язаний своєчасно забезпечувати Виконавця інформацією, у необхідній кількості, яка необхідна для надання послуг, оплачувати витрати, які необхідні для виконання його доручень, здійснити розрахунки з Виконавцем згідно з підписаними актами виконаних робіт, у випадку відмови від наданої послуги терміново повідомити про це Виконавця, в свою чергу, Виконавець зобов`язаний виконувати послуги, які передбачені цим договором, протягом усього строку дії цього Договору, у випадку неможливості виконати послугу, незалежно від волевиявлення сторін, повідомити Замовника у 5-денний строк, але не пізніше ніж через місяць до закінчення строку дії договору. На виконання умов вищезазначеного договору позивачем було отримано від контрагента маркетингові послуги, пов`язані з пошуком покупців для Замовника запірної арматури у відповідності до умов зазначеного Договору (назва покупців наведена у Акті), що підтверджується актом прийому-передачі маркетингових послуг №0930/13 від 30.09.2016, а також консалтингові послуги (дослідження, аналіз ринку, розробка стратегії, фінансовий менеджмент, управління маркетингом тощо (акт прийому-передачі послуг №0930/12 від 30.09.2016). Розрахунок за надані послуги між сторонами проведений у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 18.10.2018 № 968, №969, від 22.11.2016 №1110, №1111.

Між ТОВ «ТД «Арматура України» та ТОВ «Бонсай Трейд» укладено договір №17/10/06 про надання інформаційно-консультаційних, маркетингових і консалтингових послуг від 17.10.2016, згідно з яким Замовник зобов`язаний своєчасно забезпечувати Виконавця інформацією, у необхідній кількості, яка необхідна для надання послуг, оплачувати витрати, які необхідні для виконання його доручень, здійснити розрахунки з Виконавцем згідно з підписаними актами виконаних робіт, у випадку відмови від наданої послуги терміново повідомити про це Виконавця, в свою чергу, Виконавець зобов`язаний виконувати послуги, які передбачені цим договором, протягом усього строку дії цього Договору, у випадку неможливості виконати послугу, незалежно від волевиявлення сторін, повідомити Замовника у 5-денний строк, але не пізніше ніж через місяць до закінчення строку дії договору. В ході проведення перевірки, перевіряючим було надано в повному обсязі належним чином оформлені первинні документи по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Бонсай Трейд», а саме: акт №3011/16 прийому-передачі маркетингових послуг від 30.11.2016, гідно з яким Замовник приймає, а Виконавець передає маркетингові послуги, пов`язані з пошуком покупців для Замовника запірної арматури у відповідності до умов зазначеного Договору (назва покупців наведена у Акті), платіжне доручення від 21.11.2016№1108.

11 березня 2016 року між ТОВ «ТД «Арматура України» та ТОВ «Контракт-Хім» укладено договір № 11/01/16 про надання інформаційно-консультаційних, маркетингових і консалтингових послуг, згідно з яким Виконавець зобов`язаний виконувати послуги, які передбачені цим договором, а саме: надання консультацій і роз`яснень з юридичних питань, надання допомоги в правовому забезпеченні господарської діяльності Замовника, розробка проектів договорів і інших документів, необхідних для здійснення діяльності Замовника, інші консультаційні, маркетингові та інформаційні послуги. В ході проведення перевірки, перевіряючим було надано в повному обсязі належним чином оформлені первинні документи по взаємовідносинам Позивача з ТОВ «Контракт-Хім», які також долучені до матеріалів справи, а саме: акт №3103 виконаних робіт від 31.03.2016, акт №2902 здачі-приймання робіт(надання послуг) від 29.02.2016платіжні доручення від 01.03.2016 №190, від 01.04.2016 №285, від 05.04.2016 №298.

Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківські рахунки контрагентів та засвідчують факт виконання позивачем зобов`язань по оплаті вартості послуг за переліченими вище правочинами.

Таким чином, позивачем доведено реальність операцій з отриманням послуг від ТОВ «Будінвест-комп», ТОВ «Каскад», ТОВ «Брейвіс інвест груп», ТОВ «Картеле», ТОВ «Дженерал фінанс», ТОВ «Фортуна Альянс», ТОВ «Старкам», ТОВ «Лаконія інвест», ТОВ «Оптимус Прайд», ТОВ «Бонсай Трейд», ТОВ «Контракт-Хім», документи, які підтверджують використання отриманих послуг у господарській діяльності, надані представниками позивача в судовому засіданні та містяться в матеріалах справи. Зазначені документи були надані також до перевірки, про що також зазначено в акті перевірки.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, то він не містить жодних посилань податкового органу про те, що податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту та витрат, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим суд вважає, що позивачем суду були надані докази, що підтверджують реальний зміст господарських операцій, що в свою чергу підтверджує правомірність формування платником податку податкового кредиту за такими операціями.

На підтвердження використання в господарській діяльності придбаних у вищевказаних контрагентів послуг позивачем підтверджують документи з продажу її кінцевому споживачу, які позивачем також долучено до матеріалів справи та надано відповідні письмові пояснення з цього приводу.

На підтвердження отримання позивачем доходу за результатами господарських операцій в 2015-2016 роках зі спірними контрагентами, позивачем також долучені до матеріалів справи податкові декларації з податку на прибуток. На підтвердження наявності у позивача в оренді устаткування (машин Керхер), які надавались позивачем працівникам контрагентів під час надання послуг з прибирання території долучено копію договору оренди від 05.11.2013 №051113, специфікації, акт прийому-передавання, а також фото території біля будівлі позивача.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статті 183 цього Кодексу.

Доказів анулювання свідоцтв платників ТОВ «Будінвест-комп», ТОВ «Каскад», ТОВ «Брейвіс інвест груп», ТОВ «Картеле», ТОВ «Дженерал фінанс», ТОВ «Фортуна Альянс», ТОВ «Старкам», ТОВ «Лаконія інвест», ТОВ «Оптимус Прайд», ТОВ «Бонсай Трейд», ТОВ «Контракт-Хім» податковим органом суду не надано, у зв`язку з чим не має підстав для позбавлення позивача права на віднесення до складу податкового кредиту сум податку сплачених при придбанні товару.

Окрім того, Податковий кодекс України для платників податків не передбачає ані обов`язок, ані право вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей достовірності його державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, реєстрації платником податків, ведення податкового обліку, подання декларацій тощо.

При придбанні товару (робіт, послуг) покупець зобов`язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобов`язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов`язку понести за це відповідальність.

Відповідачем не наведено будь-яких доводів та не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій, свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування податкового кредиту.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримання позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінюючи згадані документи в сукупності та кожен зокрема суд вважає, що такі не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення. Таким чином, висновок контролюючого органу про безтоварний характер спірних операцій є передчасним, оскільки цей висновок не відповідає фактам, покладеним в його основу. Так, законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, а також достовірність документів податкового обліку, доки податковим органом це не спростовано належними та допустимими доказами. Викладені обставини та факти не відповідають таким ознакам, позаяк мають характер припущень.

Ці обставини вироком суду або постановою слідчого у кримінальній справі не були встановлені, а лише, як зазначено у Акті перевірки, витікають із отриманої податкової інформації та наявність окремих кримінальних проваджень.

При цьому, посилання відповідача на інформацію про відсутність у контрагента позивача трудових ресурсів, основних засобів, транспорту, відсутність господарських операцій щодо придбання ними цих матеріалів у інших постачальників як на доказ, на існування кримінального провадження, в якому позивач не є учасником, як на обставини, що спростовують факт здійснення господарських операції між позивачем та його контрагентами, суд вважає необґрунтованим, оскільки чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

З урахуванням вищенаведеного, відповідачем не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень в цій частині.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування частково податкового повідомлення-рішення від 29.11.2017 № форма «Р» про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 187 177,50 грн., з яких основний платіж складає 154 530,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 32 647,50 грн., а також часткове скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 29.11.2017 № про збільшення ТОВ «ТД «Арматура України» суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на суму 214 625,00 грн., з яких основний платіж складає 171 700,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 42 925,00 грн.

Разом з цим, в частині взаємовідносин позивача з контрагентом-постачальником ТОВ «ТБС і К», у яких, як стверджує позивач, на підставі договору №211/15 з організації та виконання навантажувально-розвантажувальних послуг від 02.11.2015 та договору про надання послуг №1510/15 від 15.10.2015, підприємство отримало роботи (послуги) на загальну суму 60 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 10 000,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг) № 78 від 30.11.2015 та актом №77 від 30.11.2015, платіжними дорученнями від 14.12.2015 № 1430 та №1431, суд виходить з наступного.

Так, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Однак, суд зазначає, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах недостовірні, суперечливі, складені за відсутності здійснення господарської операції.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо господарські операції між позивачем та його контрагентом не були реальними, а оформлялися лише документально.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Також, податкова вигода може визнаватись необґрунтованою зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). Слід зазначити, що діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак, податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Крім того, слід зазначити, що підприємницька діяльність здійснюються суб`єктом господарювання на власний ризик, а відтак, у господарських правовідносинах учасники господарського обороту повинні проявляти розумну обачливість, адже наслідки вибору недобросовісного контрагента покладається на таких учасників. Так, належна податкова обачність, як законна передумова отримання податкової вигоди, з якої випливає, що сумлінним платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності при виборі контрагента.

Суд акцентує увагу на тому, що необхідність застосування підходу належної податкової обачності безпосередньо випливає з рішення Європейського суду з прав людини «Булвес АД проти Болгарії», де зазначено, що платник ПДВ не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальником, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Таким чином, «обачний» платник податку може принаймні, але не тільки надати докази перевірки свого контрагента на предмет податкової «добросовісності» за доступними базами даних, як і навести докази на підтвердження обґрунтованості вибору контрагента тощо.

Відповідач в акті перевірки посилається на ознаки нездійснення вищевказаної господарських операцій та фіктивності контрагента позивача як суб`єкта господарювання - ТОВ «ТБС і К», і свої твердження підтверджує вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2017 по кримінальній справі №337/5060/16-к у відношенні ОСОБА_2 , який набрав законної сили.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до приписів статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При цьому, за приписами частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріали справи містять вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2017 по кримінальній справі №337/5060/16-к, номер провадження 1-кп/337/43/2017 (набув сили 07.03.2017), в мотивувальній частині якого було встановлено, що у серпні-вересні 2015 року, перебуваючи на території м. Запоріжжя, більш точний час та місце слідством не встановлено, особа 1 та особа 2, діючи за попередньою змовою між собою, виступаючи в ролі організаторів та співвиконавців злочину і фінансуючи його вчинення, прагнучи приховати свою незаконну діяльність, домовились підшукати особу із числа малозабезпечених громадян, а також осіб зі свого оточення, які перебували в матеріальній або іншій залежності від них, на яку за грошову винагороду можна було б оформити придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) - ТОВ «ТБС і К», у спосіб штучного оформлення статутних та інших документів, що стосуються цієї юридичної особи, на фіктивного керівника (директора) та фіктивного єдиного (одноособового) учасника - власника частки у розмірі 100 % статутного капіталу, без фактичної втрати їх контролю над вказаним суб`єктом підприємницької діяльності.

У подальшому особа 1 та особа 2, у другій половині вересня 2015 року, більш точний час слідством не встановлено, перебуваючи у приміщенні кафе-ресторану «Сір Ланцелот», яке розташовано за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна (на теперішній час пр. Соборний), 144, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, переслідуючи мету надання необмеженому колу осіб протиправних послуг за грошову винагороду, а саме здійснення безтоварних операцій, оформлення фіктивних угод без наміру їх подальшого виконання, пов`язаних з конвертацією безготівкових коштів, у тому числі здобутих злочинним шляхом, у готівку та з приховуванням інших злочинів в економічній сфері, організовуючи здійснення фіктивного підприємництва, запропонували ОСОБА_1, за грошову винагороду у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень - 3 000 (три тисячі) гривень за місяць документально оформити придбання ним юридичної особи - ТОВ «ТБС і К», тобто формально призначити ОСОБА_2 керівником (директором) ТОВ «ТБС і К» та внести відповідні зміни до установчих документів вказаної юридичної особи щодо учасників ТОВ «ТБС і К», зареєструвати зазначені зміни відомостей про юридичну особу, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо керівника юридичної особи та зареєструвати зміни в установчих документах ТОВ «ТБС і К», шляхом підписання та подання до уповноважених органів державної реєстрації необхідних для таких реєстраційних дій документів, вчинити інші необхідні для досягнення цієї мети дії, для чого ОСОБА_2 мав надати у розпорядження особи 1, особи 2 та інших невстановлених слідством осіб, копії своїх особистих документів, зокрема паспорту громадянина України та довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків, поставити свої підписи на необхідних документах, вчинити інші дії, необхідні для досягнення цієї мети та у подальшому виконувати вказівки особи 1 та особи 2 у ролі фіктивного керівника та єдиного (одноособового) учасника ТОВ «ТБС і К», без можливості здійснювати фінансово-господарську діяльність і керувати цією юридичною особою.

У подальшому, перебуваючи на території м. Запоріжжя, у період другої половини вересня 2015 року - по 05.10.2015, у робочий час, за невстановлених слідством обставин, складені ОСОБА_3 проекти протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ТБС і К» від 02.10.2015 №2/2015, договору купівлі-продажу корпоративних прав (частки в статутному капіталі) ТОВ «ТБС і К» від 02.10.2015 були підписані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , проекти наказу від 30.09.2015 №2/15, статуту ТОВ «ТБС і К» у новій редакції, довіреності від 02.10.2015 були підписані ОСОБА_2 . Крім цього, у вищевказаний період часу, складений ОСОБА_3 проект документу під назвою «Документ правомочності проведення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ТБС і К» від 29.09.2015 був підписаний ОСОБА_4 , а заповнені відповідним чином ОСОБА_3 . бланк реєстраційної картки від 05.10.2015 на проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та бланк реєстраційної картки від 05.10.2015 на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи були підписані ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 , як представником юридичної особи - ТОВ «ТБС і К».

Далі, 05.10.2015, у період часу з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., ОСОБА_3 , на виконання домовленості з особою 2 про надання юридичних послуг щодо вчинення дій, необхідних для зміни керівника та складу учасників ТОВ «ТБС і К», подав до державного реєстратора за місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «ТБС і К», яке на той час було зареєстровано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ентузіастів, 14 а саме до державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області, робоче місце якого знаходилось на території м. Запоріжжя, більш точне місце слідством не встановлено, документи вказані раніше, які необхідні для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо зміни відомостей про керівника юридичної особи, а саме: реєстраційну картку від 05.10.2015 на проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, примірник оригіналу протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ТБС і К» від 02.10.2015 №2/2015, примірник оригіналу наказу від 30.09.2015 №2/15 та довіреність від 02.10.2015, а також подав документи, які необхідні для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи щодо складу учасників юридичної особи, а саме: реєстраційну картку від 05.10.2015 на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, примірник оригіналу протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ТБС і К» від 02.10.2015 №2/2015, статут ТОВ «ТБС і К» у діючій на дату подачі документів редакції, два примірники оригіналу статуту ТОВ «ТБС і К» у новій редакції, копію квитанції, що підтверджує внесення адміністративного збору за проведення державної реєстрації змін до установчих документів, довіреність від 02.10.2015 та документ під назвою «Документ правомочності проведення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ТБС і К» від 29.09.2015, які складені, у тому числі, на підставі наданих ОСОБА_2 документів. Після подачі ОСОБА_3 вказаних документів державним реєстратором Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області Мельничук Г.С. 05.10.2015, у період часу з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., перебуваючи на робочому місці, на території м. Запоріжжя, проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо зміни керівника юридичної особи ТОВ «ТБС і К» на ОСОБА_2 , про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис під номером 40338154 від 05.10.2015 та у період часу з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. 05.10.2015, перебуваючи на робочому місці, на території м. Запоріжжя, державним реєстратором Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_5 проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «ТБС і К» щодо зміни складу учасників цієї юридичної особи, а саме про виключення зі складу учасників ТОВ «ТБС і К» ОСОБА_4 та введення до складу учасників ТОВ «ТБС і К» ОСОБА_2 , про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис під номером 5038154 від 05.10.2015.

Таким чином, організаторами вчинення злочину - особою 1 та особою 2, за попередньою змовою із ОСОБА_2 , умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету надання необмеженому колу осіб протиправних послуг за грошову винагороду, пов`язаних з незаконною конвертацією безготівкових коштів, у тому числі здобутих злочинним шляхом, у готівку та приховуванням інших злочинів в економічній сфері, здійснено дії, які полягали у створенні видимості фактичного призначення керівником суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «ТБС і К» та формального введення ОСОБА_2 до складу учасників юридичної особи ТОВ «ТБС і К».

Отже, діючи умисно, відповідно до злочинних вказівок особи 1 та особи 2, як організаторів злочину спільно та погоджено з ними, з метою отримання грошової винагороди, ОСОБА_2 , не маючи наміру здійснювати заявлену у статуті ТОВ «ТБС і К» фінансово-господарську діяльність, був юридично оформлений єдиним учасником та керівником указаного товариства.

При цьому ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що здійснювати заявлену у статуті ТОВ «ТБС і К» фінансово-господарську діяльність та фактично виконувати обов`язки директора ТОВ «ТБС і К» не буде, згідно з попередньою домовленістю із особою 1 та особою 2, залишив особі 2 печатку, статутні та реєстраційні документи цієї юридичної особи, якими і надалі вони користувалися спільно з невстановленими слідством особами.

За здійснення злочинних дій, пов`язаних з формальним придбанням суб`єкта підприємницької діяльності - ТОВ «ТБС і К», формальним призначенням на посаду директора ТОВ «ТБС і К», подальшим виконанням ролі фіктивного керівника та єдиного (одноособового) учасника ТОВ «ТБС і К», без можливості здійснювати фінансово-господарську діяльність і керувати цією юридичною особою та за виконання інших вказівок особи 1 та особи 2, з метою прикриття незаконної діяльності, ОСОБА_2 , перебуваючи на території м. Запоріжжя, більш точне місце слідством не встановлено, у період часу з вересня 2015 року по грудень 2015 року, більш точний час слідством не встановлений, отримував від особи 1 та особи 2 як організаторів злочину, а також у подальшому за виконання вказівок особи 2, у період часу з січня 2016 року по липень 2016 року, більш точний час слідством не встановлений, від особи 2 як організатора злочину, грошову винагороду у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) - 3 000 (три тисячі) гривень за місяць.

З моменту формального призначення ОСОБА_2 директором ТОВ «ТБС і К» та введення його як єдиного (одноособового) учасника ТОВ «ТБС і К», ОСОБА_2 участі у діяльності товариства фактично не брав, розрахунковим рахунком на власний розсуд не користувався, статутними, реєстраційними, фінансово-господарськими та іншими документами ТОВ «ТБС і К» не володів, не розпоряджався і доступу до них не мав, печаткою ТОВ «ТБС і К» не володів та не розпоряджався, використовував печатку лише на виконання вказівок особи 1 та особи 2.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на ту обставину, що вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2017 по кримінальній справі №337/5060/16-к, номер провадження 1-кп/337/43/2017 не містить посилань на незаконно здійснені ТОВ «ТБС і К» операції з позивачем, оскільки статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 205 КК України, фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми, злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємництва виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Таким чином, наявність у даному випадку судового рішення, прийнятого за результатами розгляду кримінальної справи про злочин, предметом якої є податки, збори, а саме вироку суду, яким встановлено що з моменту підписання документів про призначення на посаду директора ТОВ «ТБС і К» ОСОБА_2 фактично у діяльності товариства участі не брав, розрахунковими документами товариства не користуваласьвся, а також не залучав з цією метою будь-яких інших фізичних осіб. Умисні дії ОСОБА_2 , які виразилися у фіктивному підприємництві, тобто придбанні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, кваліфікуються за ч. 1 ст. 205 КК України.

Як слідує з матеріалів справи, господарська операція по придбанню товару позивачем у контрагента мала місце в жовтні-листопаді 2015 року, саме в період, охоплений вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2017 по кримінальній справі №337/5060/16-к, номер провадження 1-кп/337/43/2017.

Слід зазначити, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена рішенням суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому відображення в податковому обліку наслідків такої господарської операції є безпідставним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05 травня 2018 року (справа №826/11377/14), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду.

А відтак з урахуванням факту фіктивності господарської діяльності спірного постачальника позивача згідно з вироком суду (копію якого долучено судом до матеріалів справи) суд вважає, що встановлені вказаним вироком обставини свідчать про відсутність реального характеру поставок між ТОВ «ТД «Арматура України» та ТОВ «ТБС і К». Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що первинні документи, виписані для оформлення господарських операцій позивача з цим контрагентом, не мають юридичної сили первинних документів та не можуть підтверджувати правомірність формування даних податкового обліку позивача, а тому податковим органом правомірно та у відповідності до приписів законодавства позивачу донараховано суму податку на прибуток приватних підприємств.

Слід зазначити, що у податкових правовідносинах є неприпустимою ситуація, яка дозволяла б недобросовісним платникам за допомогою інструментів, що використовуються у цивільно-правових відносинах, створювати ситуацію формальної наявності права на отримання податкової вигоди (у тому числі шляхом зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат).

Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 29.11.2017 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 2 386,00 грн. за основним платежем та 596,50 грн. за штрафними фінансовими санкціями суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В акті перевірки позивача Акт №595/08-01-14-01/36246614 від 19.10.2017 встановлено та позивачем не спростовано, що на операцію з постачання ТМЦ ТОВ «САНПРОМСЕРВІС» було виписано податкову накладну від 17.07.2015 №97 на суму ПДВ 1 527,00 грн., яку було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно чинного законодавства, але ТОВ «ТД «Арматура України» подає до ДПІ Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) (від 19.08.2015, реєстраційний номер ) де відображає у розділі: «Коригування податкових зобов`язань згідно зі статтею 192 розділу V Кодексу по операціях, дата виникнення податкових накладних припадає на період після 01 лютого 2015 року» Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 17.05.2015 №97 по ТОВ «САНПРОМСЕРВІС» на суму «-» 1527,00 грн. у зв`язку з помилково виписаною податковою накладною. Наданими до перевірки первинними документами та реєстрами бухгалтерського обліку не підтверджено коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 17.05.2015 №97 по ТОВ «САНПРОМСЕРВІС» на суму «-» 1 527,00 грн. у зв`язку з помилково виписаною податковою накладною. податковий кредит підприємством завищено податковий кредит за липень 2015 р. на суму 859 грн. за рахунок включення до податкового кредиту «Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» поданого до Податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 р. по рядку 16.1 «значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду» суми, яка не підтверджена первинними документами. Вказані обставини визнано представником позивача у судовому засідання, а тому у суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення у цій частині.

Крім того, у відзиві відповідачем додатково наводиться інформація по контрагенту позивача ТОВ «Пейнт сервіс», а саме відповідачем зазначається про наявність вироку Солом`янського районного суду м. Києва по справі №760/4090/15-к від 07.04.2015, як підтвердження нереальності господарських операцій між позивачем та цим контрагентом. Суд не приймає вказані посилання та не надає їм оцінку, оскільки взаємовідносини позивача з контрагентом ТОВ «Пейнт сервіс» та ТОВ «Тріал груп» були предметом перевірки, проте не входять до предмету позову, оскільки на підставі п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України відповідачем не здійснено донарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ та відповідних штрафних санкцій за результатами господарських взаємовідносин ТОВ «ТД «Арматура України» з ТОВ «Пейнт сервіс» через сплив строку 1095 днів, тому вказані правовідносини не відносяться до предмету спору.

З пояснень представника відповідача вбачається, що по взаємовідносинам з ТОВ «ТРІАЛ ГРУП» () на суму ПДВ 31 463,96 грн., ТОВ «ПЕЙНТ СЕРВІС» (код за ) на суму ПДВ 6 000,00 грн. судом встановлено, що до оскаржуваних рішень вказані порушення не увійшли, відповідно п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України у зв`язку із закінченням 1095 днів.

Відповідно до частини другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ТОВ «ТД «Арматура України» документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 6 027,25 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (94,26%).

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арматура України» (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 4, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати частково податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 29.11.2017 № форма «Р» про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арматура України» суми грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» на суму 187 177,50 грн., з яких основний платіж складає 154 530,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 32 647,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати частково податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 29.11.2017 № форма «Р» про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арматура України» суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на суму 214 625,00 грн., з яких основний платіж складає 171 700,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 42 925,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арматура України» суму судового збору у розмірі 6 027,25 грн. (шість тисяч двадцять сім гривень 25 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 03.06.2019.

Суддя І.В. Батрак