Справа № 820/4023/16
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 р. Справа № 820/4023/16
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.02.19 року по справі № 820/4023/16

за позовом ОСОБА_1

до Атестаційної комісії № 9 Головного управління Національної поліції в Харківській області , Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 по справі № 820/4023/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, атестаційної комісії № 9 Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, скасування наказу задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області в частині включення ОСОБА_1 до списку осіб, які підлягають атестуванню. Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) атестаційної комісії № 9 Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 30.06.2016, оформлене протоколом ОП № 15.00006917.0033429 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та зазначене в розділі VІ "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме: "займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність". Скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 230 о/с від 15.07.2016 про переміщення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду заступника начальника слідчого відділу Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, прийнятого на підставі висновку атестаційної комісії № 9 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.06.2016. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області судовий збір у розмірі 1653, 63 грн.

31.01.2019 представник позивача звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив суд ухвалити по справі № 820/4023/16 додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області понесених ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних із сплатою професійної допомоги та стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу розмірі 19500,00 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 року заяву представника позивача про винесення додаткового судового рішення - задоволено частково.

Стягнено на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (ідентифікаційний код - 40108599) витрати на правничу допомогу в розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот) 00 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 року відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви позивача про винесення додаткового судового рішення.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі сторін.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, положенням статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) було передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України у зазначеній редакції було закріплено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

До 15 грудня 2017 року граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ встановлювався Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року №4191-VI (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон України від 20 грудня 2011 року №4191-VI).

Статтею 1 вказаного Закону передбачалося, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З аналізу вказаної норми вбачається, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється, враховуючи час, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року), судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З аналізу вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 12, та ст. 17 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.

Згідно пунктів 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076-VI, до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 5076-VI, документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Судом встановлено, що представник позивача представляв інтереси ОСОБА_1 відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.12.2018, який укладено між ОСОБА_1 (клієнт) та Перепелицею С.І. (адвокат).

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 вказаного договору адвокат зобов`язується за дорученням клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим договором надавати правову (правничу) допомогу, здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта по справі № 820/4023/16, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивачем були надані наступні докази: розрахунок витрат на професійну правничу допомогу № 03/31-01/2019 від 30.01.2019, який складено за участі ОСОБА_1 , адвоката Перепелиці С.І. та помічника адвоката Дробчак Л.В.

У вказаному розрахунку визначено наступні види фактично понесених витрат та вказана їх вартість: підготовка та подання зміненого адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ НП у Харківській області по справі № 820/4023/16 (на 13 арк.) - 6500,00 грн (із розрахунку 500,00 грн/стор.); підготовка та подання заяви про надання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по справі № 820/4023/16 (на 2 акр.) - 1000,00 грн (із розрахунку 500,00 грн/стор.); участь у судових засіданнях по справі № 820/4023/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ НП у Харківській області (немайновий спір) - 4000,00 грн + 1000,00 грн; підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 820/4023/16 (на 7 арк.) - 3500,00 грн (із розрахунку 500 грн/стор.), участь у судовому засіданні по справі № 820/4023/16 щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення (немайновий спір) - 4000,00 грн.

Також, 30.01.2019 між ОСОБА_1 (клієнт) та Перепелицею С.І. (адвокат) складено акт приймання передачі виконаних робіт, відповідно до якого, послуги, згідно з договором про надання правової допомоги від 10.12.2018, зазначені в розрахунку витрат на правничу допомогу №03/31-01/2019 від 30.01.2019, виконані якісно і у повному обсязі, клієнт не має претензій до адвоката.

Як вбачається із квитанції № 0.0..1 від 31.01.2019 позивачем сплачено грошові кошти за послуги адвоката згідно договору від 10.12.2018 на рахунок адвокатського об`єднання "Правник" в розмірі 14900,00 грн та згідно квитанції № 0.0..1 - в розмірі 4600,00 грн.

Дослідивши розрахунок витрат на професійну правничу допомогу № 03/31-01/2019 від 30.01.2019, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, адвокат Перепелиця С.І. приймав участь в 4 судових засіданнях, а саме: 10.01.2019, 16.01.2019, 29.01.2019, 07.02.2019, а помічник адвоката Дробчак Л.В. - 19.12.2018 та 16.01.2019.

При цьому, із протоколів судових засідань за вказані дати, судом встановлено наступне:

19.12.2018 та 10.01.2019 - судові засідання відкладались у зв`язку із прийняттям уточненої позовної заяви та наданням представнику відповідачу часу для підготовки відзиву на вказану заяву, 16.01.2019 - справа розпочата по суті та відкладена у зв`язку із вивченням судом матеріалів справи, 29.01.2019 - судом винесено рішення за результатами розгляду даної справи, 07.02.2019 - судом розглядалась по суті заява представника позивача про винесення додаткового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, в розрахунку витрат на професійну правничу допомогу № 03/31-01/2019 від 30.01.2019, не наведено розрахунку погодинної вартості послуг за представництво.

Понесені позивачем витрати у відповідності до вимог чинного законодавства є складовою судових витрат і не відносяться до позовних вимог, які є способами захисту прав позивача.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, за результатами аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України та Закону 5076-VI, колегія суддів дійшла висновку, що з 15 грудня 2017 року розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката за представництво інтересів позивача в суді у розмірі 9000,00 грн не є співмірним із обсягом виконаних адвокатом та його помічником робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт та їх обсягом. Окрім того, суд зазначає, що адвокат Перепелиця С.І. не надав суду пояснень з приводу обґрунтування вартості його участі у судових засіданнях, при розгляді справи по суті, яка визначена у сумі 5000,00 грн. та 4000,00 грн за участь в одному судовому засіданні по розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. В зв`язку з чим, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений до 5000,00 грн.

Крім того, визначена вартість за складання документів у даній справі в загальному розмірі 11000,00 грн, а саме: за підготовку та подання зміненого адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ НП у Харківській області, підготовку та подання заяви про надання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, підготовку та подання заяви про ухвалення додаткового рішення із розрахунку 500 грн за 1 стор. є надмірною, оскільки, дана справа за своїм предметом є справою незначної складності.

Враховуючи викладене, вказана вартість не є співмірною та має бути зменшеною до 5500,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 року по справі № 820/4023/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 31.05.19р.