Справа № 818/1687/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа №818/1687/16

касаційне провадження №К/9901/140/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС (Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС) на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2017 (головуючий суддя - Павлічек В.О.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 (головуючий суддя - Жигилій С.П., судді: Перцова Т.С., Дюкарєва С.В.) у справі №818/1687/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до Офісу великих платників податків ДФС в особі Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС, третя особа: Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» звернулося до адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків ДФС в особі Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС, третя особа: Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 20.09.2016 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача за період з 21.04.2015 по 12.11.2015 застосовано штраф у розмірі 1 569 515,89 грн. та нараховано пеню у сумі 166 547,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч імперативним приписам абзацу шостого пункту 4 статті 25 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» контролюючий орган не розглянув скаргу товариства протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, а тому скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску. Також позивач зазначив про те, що при встановленні факту порушення щодо несвоєчасної сплати єдиного внеску контролюючим органом не враховано, що станом на 21.04.2015 за підприємством не рахувалась заборгованості зі сплати єдиного внеску за березень 2015 у сумі 159 525 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2017 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення від 20.09.2016 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 31 905 грн. та нарахування пені у розмірі 723,62 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2017 в частині відмови у задоволенні позову та у цій частині прийнято нову постанову про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові МГУ ДФС від 20.09.2016 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 1 537 610, 89 грн. та нарахування пені у розмірі 165 823,39 грн. У іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2017 залишено без змін.

Судами попередніх інстанцій у межах спірних правовідносин встановлено, що СДПІ з обслуговування великих платників у м. Харкові МГУ ДФС проведено документальну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 16.06.2016 року №52/28-09-14-07/05747991. На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято рішення від 04.07.2016 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1 569 515,89 грн. та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 166 547,01 грн. За результатами адміністративного оскарження зазначеного рішення, ДФС України прийнято рішення від 14.09.2016 №20025/6/99-99-11-02-02-25, яким скаргу товариства задоволено частково, рішення СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС № від 04.07.2016 скасовано та відкликано з дня прийняття такого рішення, зобов`язано СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС прийняти нове рішення. На виконання вказаного рішення, СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС 20.09.2016 прийнято оскаржуване у даній справі рішення. Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його у адміністративному порядку, за результатами розгляду якого рішенням Офісу великих платників податків ДФС рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення. Листом від 09.12.2016 №26696/6/99-99-11-02-02-25 «Про розгляд скарги» ДФС України повідомлено позивача, що рішення СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС про застосування штрафних санкцій від 20.09.2016 № не підлягає розгляду Державною фіскальною службою України, оскільки питання порушене у скарзі №18-7/1968 від 14.11.2016 є фактично повторним та вже вирішене по суті. Вказані рішення контролюючих органів скасовані у судовому порядку.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 21.04.2015 у підприємства відсутня заборгованість зі сплати ЄСВ за березень 2015 року, а отже нарахування контролюючим органом позивачу штрафних санкцій та пені за період з 21 по 28 квітня 2015 року є протиправним; в іншій частині оспорюване рішення є правомірним з огляду на наявність у позивача заборгованості зі сплати ЄСВ за період червень 2015 року у сумі 2 880 598,45 грн. та вересень 2015 року у сумі 4 087 456 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення за результатами розгляду в адміністративному порядку скарг підприємства на рішення від 20.09.2016 № визнані протиправними та скасовані в судовому порядку, а отже у відповідача виник обов`язок повторно розглянути скаргу товариства та прийняти за її розглядом вмотивоване рішення у встановлений законодавством строк. Оскільки рішення за результатами розгляду скарги позивача у строк встановлений законодавством не прийнято, скарга позивача №18-7/1968 від 14.11.2016 вважається такою, що повністю задоволена та відповідно вважається скасованим рішення від 20.09.2016 №.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції, Офіс великих платників податків ДФС (Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС) подав касаційну скаргу, у якій просить Верховний Суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга обґрунтована тим, що за підприємством рахується заборгованість зі сплати ЄСВ у сумі 7 847 579,45 грн., в т.ч., за березень 2915 року у сумі 159 525 грн., червень 2015 року у сумі 2 880 598,45 грн. та вересень 2015 року у сумі 4 087 456 грн., а отже нарахування позивачу штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску відповідає вимогам закону. Скаржник зазначив, що задоволення скарги платника податку за принципом мовчазної згоди можливе лише за умови не прийняття та не надіслання контролюючим органом рішення за результатами розгляду скарги платника податку, тоді як відповідачем належним чином розглянуто скарги позивача та прийняті вмотивовані рішення від 14.11.2016 №18-7/1968 та від 09.12.2016 №26696/6/99-99-11-02-02-25 «Про розгляд скарги». Скасування цих рішення у судовому порядку не спростовує факту розгляду їх контролюючим органам та надіслання платнику податку рішень за результатами розгляду скарг.

На адресу суду від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач просив суд залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, з посиланням на їх законність та обґрунтованість.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено право платника податків оскаржувати рішення, прийняті контролюючим органом, в адміністративному або судовому порядку.

За змістом статті 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Так, у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Процедуру подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» врегульовано Порядком розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 № 178/28308 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 1 розділу ІІІ Порядку, у разі якщо головні управління ДФС в областях, місті Києві надсилають скаржнику рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий скаржник має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до ДФС.

Згідно з пунктом 1 розділу IV Порядку, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під підпис. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення контролюючим органом не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Тобто, з наведених норм випливає, що у разі невиконання суб`єктом розгляду покладених на нього законом повноважень з своєчасного прийняття вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги платника єдиного внеску та надіслання такого рішення скаржнику, рішення вважається задоволеним за принципом мовчазної згоди.

Судами встановлено, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.01.2017 у справі № 818/1695/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017, адміністративний позов задоволено: визнані протиправними та скасовані рішення ДФС України про залишення без розгляду скарги Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 14.11.2016 № 18-7/1968 на рішення СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС від 20.09.2016 № та рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про результати розгляду скарги від 02.11.2016 № 6981/10/28-10-10-4-33, викладене у листі від 09.12.2016 року № 26696/6/99- 99-11-02-02-25 «Про розгляд скарги».

Отже, суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що з дня набрання чинності судового рішення (з 18.05.2017) у Офісу великих платників податків ДФС в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС, відповідно до вимог Податкового кодексу України та Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124, виник обов`язок повторно розглянути скаргу позивача та направити за результатами такого розгляду вмотивоване рішення у встановлений законодавством строк. Однак, як вірно установлено судом апеляційної інстанції, рішення за результатами розгляду скарги контролюючим органом не приймалось та відповідно на адресу позивача у встановлений законодавством строк не направлялось.

Відтак, є обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції, що скарга позивача №18-7/1968 від 14.11.2016 вважається такою, що повністю задоволена та відповідно рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові МГУ ДФС від 20.09.2016 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску вважається скасованим.

Також колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про неправомірність нарахування позивачу штрафних санкцій та пені за період з 21 по 28 квітня 2015 року, з огляду на відсутність у підприємства заборгованості зі сплати ЄСВ за березень 2015 року у сумі 159 525 грн. Так, судами встановлено, що від`ємне сальдо розрахунків з бюджетом з єдиного внеску станом на 31.03.2015 року склало 9 422 909, 28 грн., що підтверджується копією акту № 3085-20 від 07.04.2015 року звірення ПАТ «Сумське НВО» з ДПІ у м. Сумах (т.1, а.с. 68). За період з 01.04.2015 по 20.04.2015 позивачем сплачено до бюджету суму єдиного внеску у розмірі 22 006 349,11 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень за вказаний період (т.1, а.с. 83 - 120).

Отже, з урахуванням сплачених сум з єдиного внеску за період з 01.04.2015 по 20.04.2015 у розмірі 22 006 349,11 грн., від`ємного сальдо розрахунків з бюджетом станом на 31.03.2015 у розмірі 9 422 909,28 грн., нарахувань єдиного внеску за березень 2015 року у розмірі 12 165 208,11 грн., підприємство станом на 21.04.2015 мало переплату по розрахунках з ЄСВ в сумі 418 231,72 грн. (22 006 349,11 - 9 422 909,28 - 12 165 208,11).

Судами обґрунтовано відхилені доводи відповідача та третьої особи про те, що в березні 2015 року в інтегрованій картці платника (т.1, а.с. 133 - 146) була нарахована штрафна санкція та пеня за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань по ЄСВ по рішенню № /001408/18-19-06/574799 від 21.10.2014 на загальну суму 950 409,27 грн., з огляду на те, що станом на 21.04.2015 (граничний строк сплати єдиного внеску за березень 2015 року), визначене у рішенні грошове зобов`язання щодо штрафних санкцій та пені не набуло статусу узгодженого (оскаржено у судовому порядку).

Висновки судів попередніх інстанцій доводами касаційної скарги не спростовані. Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Така не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Офісу великих платників податків ДФС (Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС) без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС (Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС) залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2017 щодо задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 20.09.2016 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 31 905 грн. та нарахування пені у розмірі 723,62 грн. та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 у справі №818/1687/16 в цій частині та щодо задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові МГУ ДФС від 20.09.2016 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 1 537 610, 89 грн. та нарахування пені у розмірі 165 823,39 грн. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк