Справа № 460/511/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2019 року м. Рівне №460/511/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України
доДержавного кадастрового реєстратора Відділу у Березнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Дорошко О.К.
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Квартирно-експлуатаційний відділ м.Рівне Міністерства оборони України (далі - позивач, КЕВ м.Рівне МОУ) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Березнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Дорошко О.К. (далі - відповідач, державний кадастровий реєстратор) в якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 27.11.2018 №РВ-018 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру;

зобов`язати відповідача внести відомості до Державного земельного кадастру про присвоєння кадастрового номера згідно заяви від 14.11.2018 №ЗВ-018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТзОВ "ЛЕНД.КОМ", на підставі Розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 21.02.2018 №119 та договору №004-04.18 від 19.04.2018 на послуги з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлена технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 12.10.2018 представники розробника технічної документації із представником позивача звернулися до відповідача з метою погодження меж земельної ділянки, на що отримали усну відмову. 14.11.2018 ТзОВ "ЛЕНД.КОМ" звернулося до відповідача із заявою про внесення відомостей до ДЗК. 27.11.2018 відповідачем прийнято рішення №РВ-018 про відмову у внесенні відомостей до ДЗК, з підстав не відповідності поданих документів вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: на акті встановлення меж земельної ділянки відсутній підпис представника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області. На думку позивача, дане рішення є протиправним та таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства. Оскільки, у разі відсутності суміжних власників (землекористувачів) відповідно до Наказу Держкомзему України №376 від 18.05.2010 "Про затвердження інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками ", межі є погодженими. З огляду на наведене, позивач просить суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що під час розгляду заяви позивача було встановлено невідповідність поданих документів вимогам законодавства, а саме на акті встановлення меж земельної ділянки від 09.10.2018 відсутній підпис представника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області. Рекомендовано погодити вказаний акт з Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області. У зв`язку з цим, державним кадастровим реєстратором правомірно відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав відповідь на відзив в якому з посиланням на норми чинного законодавства наводить аргументи, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач, заперечень на відповідь на відзив не подав.

05.04.2019 відповідачем заявлено клопотання про об`єднання справи в одне провадження з адміністративною справами №460/512/19 та №460/513/19 за позовом Квартирно- експлуатаційного відділу м.Рівне Міністерства оборони України до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Березнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Дорошко О.К. про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій.

В обґрунтування клопотання зазначено, що підставою об`єднання вказаних справ є те, що сторони у цих справах одні й ті ж, а позовні вимоги є однорідними і ґрунтуються на одних і тих самих нормах права.

Щодо клопотання про об`єднання справи в одне провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд з урахуванням положень ч. 1 цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Згідно з ч.3 ст.172 КАС України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Окрім того, відповідно до ч.8 та ч.9 ст.172 КАС України справи, що перебувають у провадженні адміністративного суду, в разі об`єднання їх в одне провадження, передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі.

Якщо провадження у справах було відкрито в один день, справи в разі об`єднання їх в одне провадження передаються на розгляд судді, який першим прийняв рішення про їх об`єднання.

З огляду на викладене, об`єднання справ в одне провадження є правом, а не безумовним обов`язком суду.

Так, об`єднання декількох справ в одне провадження матиме наслідком відкладення вже призначеного судового розгляду справи, необхідності надання сторонами та учасниками справи нових (уточнених) заяв по суті справи, з урахуванням об`єднання справ, а також призведе до порушення розумних строків розгляду адміністративної справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоцільність об`єднання справи №460/511/19 за позовом Квартирно- експлуатаційного відділу м.Рівне Міністерства оборони України до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Березнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Дорошко О.К. про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій зі справами №460/512/19 та 460/513/19 в одне провадження та відмову у задоволенні клопотання відповідача.

Крім того, об`єднання в одне провадження позовних вимог у даних справах значно ускладнить судовий розгляд, оскільки розгляд в одному провадженні позовних заяв розширює предмет доказування у справі та може призвести до затягування судового розгляду, що не відповідає меті з якою позовні заяви об`єднуються в одне провадження відповідно до статті 172 КАС України.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД.КОМ» на підставі Розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 21.02.2018 №119 та договору № 004-04.18 від 19.04.2018 на послуги з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Земельна ділянка розташована на території Друхівської сільської ради Березнівського району Рівненської області, за межами населеного пункту.

Право постійного користування на земельну ділянку Квартирно-експлуатаційного відділу м . Рівне підтверджується Державним актом на право користування землею № 13 виданий виконавчим комітетом Рівненської обласної ради народних депутатів від 09.12.1981.

Згідно зазначеного державного акту закріплюється у безстрокове та безоплатне користування 33119,0000 га землі на території Березнівського, Костопільського та Рівненського районів Рівненської області, відповідно до плану землекористування. Дана земельна ділянка знаходиться у межах восьми сільських рад: Великопільської, Голубненської, Грушівської, Друхівської, Поліської (Березнівський район); Малолюбашанської (Костопільський район); Новоукраїнської, Шубківської (Рівненський район).

27.09.2018 в редакції газети «Рівне Експрес» (№ 39 (1121)) було опубліковано оголошення наступного змісту: «ТОВ «ЛЕНД.КОМ», що виконує роботи зі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок Міністерства оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне на території Березнівського, Рівненського та Костопільського районів Рівненської області в період 9-11 жовтня 2018 року буде проводити погодження меж земельних ділянок із суміжними землевласниками (землекористувачами). Просимо землевласників (землекористувачів) суміжних земельних ділянок з`явитися для погодження акта встановлення меж земельних ділянок. Погодження будуть проводитися в будівлях сільських рад відповідно до графіка, наведеного в оголошенні».

09.10.2018 власниками/користувачами суміжних земельних ділянок, окрім представника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, було підписано Акт встановлення меж земельної ділянки.

12.10.2018 представники розробника технічної документації разом із представником позивача звертались до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області з метою погодження меж земельної ділянки, на що отримали усну відмову без поважних причин.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД.КОМ» 14.11.2018 до Відділу у Березнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області було подано заяву (реєстраційний номер: ЗВ -018 ) з доданими до неї документами.

27.11.2018 відповідачем за результатами розгляду вищезазначеної заяви було прийнято Рішення №РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстави невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: на акті встановлення меж земельної ділянки відсутній підпис представника Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області (рекомендовано: погодити акт встановлення меж з Головним управлінням Держгеокадастру в Рівненській області).

Не погоджуючись з такими рішеннями суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру встановлені Законом України «Про Державний земельний кадастр» №3613-VI від 07.07.2011 (далі - Закон №3613-VI ).

Відповідно до ст. 1 Закону №3613-VI, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною 5 ст. 5 Закону №3613-VI встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 9 Закону №3613-VI, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів (ч.1 ст.11 Закону №3613-VI).

Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (далі - Порядок №1051), крім іншого, визначається порядок та вимоги щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про його об`єкти (пункти 66-137 Порядку).

Пунктом 67 Порядку №1051 встановлено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Частиною 1 ст. 21 Закону №3613-VI встановлено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель;

на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству (ст.22 Закону №3613-VI).

У відповідності до ч.5 ст.24 Закону №3613-VI, державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Як слідує із спірного рішення №РВ-018 від 27.11.2018, відмовляючи у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, відповідач вказує на невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: на акті встановлення меж земельної ділянки відсутній підпис представника Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області (рекомендовано: погодити акт встановлення меж з Головним управлінням Держгеокадастру в Рівненській області).

Суд погоджується з такими висновками державного реєстратора, з огляду на наступне.

Згідно із ч.6 ст.24 Закону №3613-VI, підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Відповідно до ч.1, 2 статті 55 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV (далі - Закон № 858-IV) передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частиною 10 ст. 55 Закону № 858-IV встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема: акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Згідно із п.2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 16.06.2010 №391/17686 (далі - Інструкції), встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповідності до п.2.8 Інструкції, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, поміж іншого: акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2).

Системний аналіз вищезазначених норм, дає суду підстави прийти до висновку, про те що акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Суд додатково зазначає, що відповідно до п.3.12 Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Отже, Інструкцією передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки можливо лище у разі належного повідомлення сусідніх власників та землекористувачів, про що має бути зазначено в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

З дослідженого акту встановлення меж земельної ділянки, судом встановлено, що в ньому не відображено про належне повідомлення сусіднього землекористувача - Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області.

Посилання позивачем в позовній заяві на публікацію в засобах масової інформації про заплановані землевпорядні роботи не береться судом до уваги, оскільки подання даного оголошення можливе лише у разі коли невідомо про місце проживання або місцезнаходження власників (користувачів) суміжних земельних ділянок. У всіх інших випадках Інструкція передбачає лише надсилання рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність своїх дій та рішень.

Враховуючи надані сторонами на підтвердження своїх пояснень документи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України (вул. Чернишова, 8,м. Рівне, 33001, ) до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Березнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Дорошко О.К. (вул. Київська, 10, м. Березне, Рівненська область, 34600) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Махаринець Д.Є.