Справа № 160/2054/19
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 червня 2019 р. Справа № 160/2054/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального правління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 04.03.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Покровського районного у місті Кривому розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального правління юстиції у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати дії Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме відмову у внесенні зміни в актовий запис цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 829 від 30.07.1975, складеного Жовтневим відділом записи актів громадянського стану м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо зазначення національності у відповідній графі «Відомості про наречену» з невірно зазначеної національності «росіянка» на «німкеня» протиправними та скасувати їх;

- зобов`язати Покровський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 829 від 30.07.1975, складеного Жовтневим відділом записи актів громадянського стану м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначенням відомостей про наречену, виправив національність нареченої з «росіянки» на «німкеню».

2. Ухвалою суду від 07.03.2019 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін в адміністративній справі № 160/2054/19.

3. Судом було відкрито провадження у справі з метою встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а саме встановлення мети звернення позивача за визначенням національності в актовому записі цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 829 від 30.07.1975 вперше або у зв`язку із зміною вже існуючого запису на інший відмінний від наявного, оскільки зазначені обставини впливають на підсудність справи.

4. 08.04.2019 від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов із витребуваними судом доказами та доказом направлення вказаних документів позивачу.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

5. В актовому записі про народження позивача її батько ОСОБА_2 за національністю вказаний як «росіянин», а її матір ОСОБА_3 за національністю вказана як «німкеня», при цьому по-батькові матері « ОСОБА_4 » у свідоцтві вказано невірно, так як справжнє по-батькові матері « ОСОБА_5 ».

6. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.08.2009 був встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

7. Таким чином, ОСОБА_1 , вважає себе за національністю «німкенею», вона знайома з культурою німецького народу, володіє німецькою мовою, може читати та розмовляти німецькою.

8. Згідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, та встановлює, що суб`єкт владних повноважень, здійснюючі свої владні управлінські функції, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. У відповідності до статті 2 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

10. Стаття 11 зазначеного Закону передбачає, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

11. Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану на наявності достатніх підстав.

12. У зв`язку з вищевикладеним позивач вважає дії Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме відмову у внесенні зміни в актовий запис цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про наречену № 829 від 30.07.1975, складеного Жовтневим відділом записи актів громадянського стану м. Кривого Рогу Дніпропетровської області такими, що порушують її права, передбачені діючим законодавством України.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

13. Відповідач проти позову заперечив у повному обсязі зазначивши, що в свідоцтві про народження заявниці НОМЕР_1 від 08.06.1983, складеному Добрянським районним відділом ЗАГС, національність батька зазначена «росіянин», національність матері «німкеня».

14. Згідно з положенням про паспортну систему в СРСР, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 28.08.1974 № 677, паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік був основним документом, який посвідчував особу радянського громадянина. До паспорту вносилися наступні відомості про особу громадянина: прізвище, ім`я, по батькові; число, місяць, рік народження; місце народження, національність.

15. Запис про національність у паспорті проводився відповідно до національності батьків. Якщо батьки належали до різних національностей, то при видачі вперше паспорту, національність вказувалась за національністю батька або матері за бажанням отримувача паспорта. У подальшому запис про національність зміні не підлягав.

16. Тобто факт помилки в актовому записі про шлюб не підтверджується, бо заявниця обрала національність батька «росіянка».

17. Громадянці ОСОБА_1 було відмовлено у внесенні змін до актового запису про її шлюб № 829 від 30.07.1975, складеного Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: виправити національність нареченої з «росіянка» на «німкеня» у зв`язку з відсутністю достатньо стверджуючих документів та підстав для спростування правильності зазначених відомостей в даному актовому записі.

18. Пунктом 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

19. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» не передбачає внесення змін щодо національності громадян.

20. Вважати, що в актовому записі про шлюб № 829 від 30.07.1975, який складено Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, національність нареченої зазначена помилково, як «росіянка» немає підстав, оскільки станом на 1975 рік національність особи зазначалась в паспорті, відповідно до якого заповнювалась графа щодо національності наречених в актовому запис і про шлюб. Крім того, актовий запис в знак згоди з вірно зазначеними відомостями в ньому, було особисто підписано як нареченим, так і нареченою.

21. Внесення змін та доповнень в графи національність відповідно до «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 - не передбачено.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

22. У свідоцтві про народження ОСОБА_1 , яке видано повторно 08.07.1993, у графі батько зазначено: ОСОБА_2 росіянин, у графі мати зазначено: ОСОБА_3 німка (а.с.11, 36).

23. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 30.07.1975, актовий запис № 829 від 30.07.1975 про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану М. Кривий Ріг (а.с.12, 37).

24. Зазначене свідоцтво не містить графи «Національність».

25. З актового запису про укладення шлюбу № 829 від 30.07.1975 вбачається, що у графі «Національність» ОСОБА_1 зазначено росіянка (а.с.30).

26. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (номер витягу 5, дата формування 04.04.2019 10:27:14) у розділі «Відомості про наречену» зазначена національність ОСОБА_1 росіянка (а.с.31-32).

27. У свідоцтві про народження ОСОБА_8 , виданому 29.007.1976, актовий запис № 910 від 29.07.1976 у графі батько зазначено: ОСОБА_7 росіянин, у графі мати зазначено: ОСОБА_1 росіянка (а.с.13).

28. У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа № 2-0-184/09) з заявою, в якій просила встановити юридичний факт, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її матір`ю.

29. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.08.2009 у справі № 2-0-184/09 заяву задоволено, суд:

- встановив факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_6

30. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.08.2009 у справі № 2-0-184/09 набрало законної сили 05.09.2009 (а.с.17).

31. 21.11.2018 позивач звернулась до Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в якій просила внести зміни до актового запису про шлюб № 829, складеного 30.07.1975, а саме змінити національність нареченої з «росіянка» на «німкеня» (а.с.33).

32. Розглянувши подану заяву, відповідачем 23.01.2019 складено висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану по справі № 209/14.11-89 від 21.11.2018, в якому, зокрема, зазначено, що відповідно до «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 неможливо внести зміни до актового запису про шлюб заявниці № 829 від 30.07.1975, який складено Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: виправити національність нареченої з «росіянка» на «німкеня» у зв`язку з відсутністю достатньо стверджуючих документів та підстав для спростування правильності зазначених відомостей в даному актовому записі. Відповідно до пункту 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.7 Правил внесення змін встановлено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Внесення змін та доповнень в графи національність відповідно до «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, не передбачено (а.с.8-9, 38-39).

ІV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ПРАВОВІДНОСИН СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

33. Відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

34. Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

35. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, Цивільного кодексу України та іншим законом, не є вичерпним.

36. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

37. Фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно.

38. Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав.

39. Згідно статті 273 ЦК України органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав.

40. Відповідно до статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

41. Згідно статті 276 ЦК України орган державної влади рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права.

42. Право фізичної особи на індивідуальність є особистим немайновим правом особи, яке забезпечує її соціальне буття, та відповідно до статті 300 ЦК України, включає право фізичної особи на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

43. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

44. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

45. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (частини 1, 2, 3 статті 49 ЦК України).

46. Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI).

47. Відповідно до статті 2 Закону № 2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

48. За приписами частини першої статті 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

49. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

50. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

51. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі - Правила № 96/5).

52. Згідно пункту 1.1 Правил № 96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

53. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

54. У пункті 2.13.1 Правил № 96/5 зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

55. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

56. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

57. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

58. Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

V. ОЦІНКА СУДУ

59. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

60. Згідно з пунктом першим частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір.

61. За визначенням відповідно до пункту другого частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

62. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист.

63. Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

64. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

65. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

66. Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

67. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

68. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

69. В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалося між його суб`єктами, суд дійшов висновку, що цей спір належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

70. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

71. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

72. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись із заявою до Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, бажала внести зміни до актового запису про кладення шлюбу, зазначивши факт приналежності до німецької національності, а тому оскаржує протиправну, на її думку, відмову органу реєстрації актів громадянського стану, оформлену висновком від 23.01.2019, щодо внесення змін до актового запису від 30.07.1975 № 829.

73. Отже, спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни (зазначити факт належності її до німецької національності) до актового запису про укладання шлюбу, який відмінний від існуючого запису цивільного стану.

74. У цій справі позивач звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права на відображення в актовому записі про укладання шлюбу інформації про належність її до німецької національності, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.

75. У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

76. Таким чином, позивач у цій справі, оскаржуючи відмову Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області має намір вирішити питання про внесення змін щодо своєї національності у вже існуючий запис про укладання шлюбу, отже спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

щодо визнання протиправними дій Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області по відмові у внесенні змін в актовий запис цивільного стану

77. Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів таких правовідносин і мають обов`язковий характер.

78. Отже, предметом оскарження можуть виступати дії суб`єкта владних повноважень, якщо вони обмежують чи порушують права чи законні інтереси особи.

79. Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача є оскарження відмови у внесенні зміни в актовий запис цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 829 від 30.07.1975, правом на оскарження якої позивач скористався у заявленому спорі.

80. Таким чином, такі дії є складовою частиною прийняття оскаржуваної у цій справі відмови, та заявлені у неналежний спосіб захисту порушеного права.

VІ. ВИСНОВОК СУДУ

81. Дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що спір заявлений у цій справі спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

82. Правовий висновок щодо юрисдикції судів у подібному спорі висловлена в постанові Великої палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 425/2737/17 (провадження № 14-408 цс 18), від 23.01.2019 у справі № 807/45/17 (провадження № 11-927апп18).

83. Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

84. Частиною п`ятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

85. Згідно з пунктом першим частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

86. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частини друга статті 239 КАС України).

87. Керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

88. Закрити провадження в адміністративній справі № 160/2054/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального правління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

89. Роз`яснити позивачу, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

90. Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

91. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Верба