Справа № 760/13289/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Чуб Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 13.12.2018 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним пункт протоколу засідання від 14.04.2017 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, зобов`язати здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМ України № 975 від 25.12.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю протоколу засідання № 30 від 14.04.2017 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та наявності законних підстав для призначення та виплаті йому одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМ України № 975 від 25.12.2013.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.12.2018 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що документів про причини та обставини поранення не надано, не надано доказів в тому числі, що позивач звертався за їх отриманням та допомогою в їх отриманні до відповідних органів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, позивач з 16.01.1986 по 08.09.1986 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Республіки Афганістан.

Протоколом засідання Центральної військово лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №1536 від 10.06.2014 встановлено, що поранення (контузія), які отримав позивач, та захворювання ТАК пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 620573 від 22.10.2014, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності до 01.11.2017; зазначено дату чергового переогляду жовтень 2017. Причина інвалідності - поранення, контузія та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

У зв`язку із наведеним, позивач 03.10.2016 року звернувся до Новоукраїнського районного військового комісаріату із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності.

Проте, листом Новоукраїнського районного військового комісаріату № 2562 від 04.10.2016 позивачу повернуто документи без реалізації, оскільки позивачем не виконано вимоги пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 (далі Порядок №975), а саме не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, що являється обов`язковим для надання уповноваженому органу.

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2017 у справі № 396/2015/16-а задоволено позов ОСОБА_1 до Новоукраїнського районного військового комісаріату, визнано протиправною відмову відповідача у оформленні документів на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності позивачу, згідно Постанови Кабінету Міністрів України за № 975 від 25.12.2013; зобов`язано відповідача прийняти документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності згідно постанови Кабінету Міністрів за № 975 від 25.12.2013 та направити їх до комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військо службовців та осіб звільнених з військової служби.

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 38 від 14.04.2017 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки витрати, пов`язані з виплатою такої допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою України. В обґрунтування відмови комісія зазначила, що на день звільнення з військової служби заявник проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР, тому відповідно до пункту 17 Порядку 975 та частину шосту статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби; проте Міністерство оборони України не здійснювало розрахунок під час звільнення з Прикордонних військ КДБ СРСР.

В той же час, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон № 2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з частиною шостою статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Разом з тим, абзацом 9 пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

З аналізу вказаної норми права слідує, що для призначення військовослужбовцям пенсії до вислуги років зараховується, зокрема, військова служба у прикордонних військах колишнього СРСР.

Отже, у питаннях соціального захисту військовослужбовці прикордонних військ колишнього СРСР (у даному випадку Прикордонних військ КДБ СРСР) прирівняні до військовослужбовців Збройних Сил України.

Сторонами не заперечується обставина, що позивач проходив військову службу в Прикордонних військах КДБ СРСР у період з 16.01.1986 по 08.09.1986 (період бойових дій на території Республіки Афганістан).

Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР (КДБ СРСР, до 1978 року - КДБ при Раді Міністрів СРСР).

Прикордонні війська КДБ СРСР відповідно до статті 4 «Закона Союза Советских Социалистических Республик «О всеобщей воинской обязаности» від 12.10.1967, вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 01.09.1939 по 21.03.1989. Отже, Державна прикордонна служба України до Прикордонних військ КДБ СРСР жодного відношення не мала.

Пунктом 17 Порядку № 975 передбачено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм вбачається, що саме на Міністерство оборони України, як на головного розпорядника коштів, покладено обов`язок щодо прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, в тому числі особам, які проходили військову службу у Прикордонних військах КДБ СРСР, у разі встановлення їм відповідної групи інвалідності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 825/574/16.

Що стосується посилань апелянта на відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки позивачу вперше встановлена інвалідність через 28 років після звільнення зі строкової військової служби, то ці доводи відхиляються, оскільки оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено саме з підстав, того, що на день звільнення з військової служби заявник проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР, тому відповідно до пункту 17 Порядку 975 та частину шосту статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби; проте Міністерство оборони України не здійснювало розрахунок під час звільнення з Прикордонних військ КДБ СРСР.

З тих самих підстав спростовуються доводи апелянта про те, що позивачем не надано документів про причини та обставини поранення, а також не надано доказів, що позивач звертався за їх отриманням та допомогою в отримання. Зазначені доводи апелянта також спростовуються постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2017 у справі № 396/2015/16-а, якою вже встановлено протиправний характер відмови Новоукраїнського районного військового комісаріату у оформленні документів на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності позивачу, згідно постанови Кабінету Міністрів України за № 975 від 25.12.2013, оскільки до суду не надано доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 11 Порядку при поданні заяви від 11.10.2016, в тому числі документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Міністерства оборони України саме призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, так як рішенням, що набрало законної сили вже встановлено, що всі подані позивачем до Новоукраїнського районного військового комісаріату документи належним чином оформлені та позивач має право на одноразову грошову допомогу.

В свою чергу, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу таку допомогу, однак згідно з позовними вимогами, позивач просив суд визнати протиправним пункт протоколу засідання від 14.04.2017 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу та зобов`язати здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМ України № 975 від 25.12.2013. При цьому, нарахуванню та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу передує її призначення.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13.12.2018 скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним п. 37 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 38 від 14.04.2017 про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 31.05.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна