Справа № 357/14063/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора першого взводу першої роти батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Снігура Романа Михайловича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Інспектора першого взводу першої роти батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Снігура Романа Михайловича, Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 290171 від 08.11.2018 року.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначив, що він розпочав рух, ще в світлу пору доби, у зв`язку із цим, його не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами при початку руху. Також, вказує на те, що розгляд справи відбувся з порушенням закону, а саме на місці зупинки його транспортного засобу та не було складеного протокол за фактом його вчинення.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано постанову винесену інспектором першого взводу першої роти батальйону патрульної поліції м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Снігуром Романов Миколайовичем № 290171 від 08.11.2018 року протиправною та скасовано її.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Департамент патрульної поліції зазначає, що Позивач по суті позову визнає факт того, що керував транспортним засобом та не увімкнув ближнє світло фар в темну пору доби, мотивуючи це тим, що розпочинав рух до настання сутінок. Вказані судом недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо Позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

За приписами частини 5 статті 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2018 року інспектором першого взводу першої роти батальйону патрульної поліції м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Снігуром Р.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 290171.

Відповідно до пункту вказаної 6 постанови: « 08.11.2018 року о 17:40 на автодорозі М-05 Київ-Одеса, 15 км + 600 м. водій рухався без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 (а) ПДР».

За вчинення вказаних дій Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що у інспектора першого взводу першої роти батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Снігура Романа Михайловича було достатньо підстав та доказів для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В свою чергу, оскаржувана постанова не містить полів: час розгляду справи, належність автомобіля, роз`яснення положень ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП, підпису особи, притягнутої до адміністративної відповідальності про роз`яснення прав за ст. 268 КУпАП та строку її оскарження. Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова не відповідає Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (із змінами від 13.04.2018 року), тому наявні підстави для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пп. «а» п. 19.1 Правил дорожнього руху України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Законом України "Про Національну поліцію" та "Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п. 1 розділу І Інструкції № 1395).

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 2 і 3 статті 122, статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верхового Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 725/2755/17 (№ К/9901/5670/17), від 11 квітня 2018 року у справі № 592/8797/16-а (№ К/9901/10822/18) .

Таким чином, зазначене спростовує посилання Позивача про незаконність розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання Інспектором першого взводу першої роти батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Снігура Романа Михайловича постанови на місці вчинення правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи наявний диск з відеофайлами з нагрудного відеореєстратора інспектора.

Відеозапис свідчить, що зупинення транспортного засобу було здійснено екіпажем інспекторів поліції. Інспектори поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням Позивача, роз`яснили йому суть скоєного ним адміністративного правопорушення, а саме, що Позивач у порушення вимог ПДР здійснював рух на транспортному засобі без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п.п. 9.2 (а) ПДР України.

Проте, з відеозапису з нагрудної камери вбачається, лише процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, момент його вчинення на ньому відсутній.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказаний відеозапис з нагрудної камери не є доказом з якого можна встановити рух автомобіля Позивача з увімкненим/вимкненим ближнім світлом фар, з чим погоджується колегія суддів.

При цьому, статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних доказів вчинення Позивачем правопорушення, встановленого частиною 2 статтею 122 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий інспектором першого взводу першої роти батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Снігуром Романом Михайловичем на підтвердження факту порушення Позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії НК № 290171 від 08 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17 (№ К/9901/1403/17).

Також, колегія суддів вважає, що посилання Департаменту патрульної поліції на рапорт Інспектора першого взводу першої роти батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Чепіля Д.О., де зафіксовані всі обставини адміністративного правопорушення не заслуговує на увагу суду, оскільки належних доказів у підтвердження того, що капрал поліції ОСОБА_2 (як зазначено в рапорті) 08.11.2018 року перебував у складі екіпажу ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Крім того, колегія суддів звертає уваги, що свідчення Інспектора першого взводу першої роти батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Чепіля Д.О. не можуть бути прийняті судом як доказ вчинення Позивачем правопорушення, оскільки така особа під час зупинки Позивача виступала саме як працівник поліції. В свою чергу, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 березня 2019 року по справі № 758/10855/16-а (№ К/9901/15457/18).

Таким чином, в даному випадку відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення та, як наслідок, обґрунтовували правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

За таких обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова винесена інспектором першого взводу першої роти батальйону патрульної поліції м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Снігуром Романом Михайловичем Серія НК № 290171 від 08 листопада 2018 року скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Департаменту патрульної поліції, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький