Справа № 640/3430/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04 червня 2019 року № 640/3430/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування постанов.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про:

- визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича від 27.11.2018 у виконавчому провадженні №53831546 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 10.501.462,32 грн.;

- визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 05.02.2019 у виконавчому провадженні №58280152 про відкриття провадження;

- визнання незаконною та скасування постанови про арешт майна боржника від 07.02.2019 у виконавчому провадженні №58280152;

- визнання незаконною та скасування постанови про розшук майна боржника від 07.02.2019 у виконавчому провадженні №58280152.

Ухвалою суду від 27.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. За клопотанням представника позивача судом відкладено розгляд справи з метою надання представнику часу для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, які подані разом з відзивом та станом на час проведення судового засідання, 08.04.2019, були відсутні у позивача та його представника. Судовий розгляд також відкладався за клопотання представника позивача для встановлення обставини повернення виконавчого документа стягувача та відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова про стягнення виконавчого збору від 27.11.2018 прийнята державним виконавцем до повернення виконавчого документа стягувачу, що суперечить приписам частини третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження". У позовній заяві зазначено, що станом на час звернення до суду з позовом у матеріалах виконавчого провадження №53831546 відсутні докази стягнення з боржника на користь стягувача коштів повністю або частково, що виключає стягнення виконавчого збору з боржника. Крім того, представником позивача наголошено, що виконавчий документ стягувачу не повернуто.

Відповідач - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, подав до суду матеріали виконавчих проваджень №58280152 та №53831546, а також відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої законом. Також представник відповідача зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Під час судового розгляду справи по суті, 03.06.2019, представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача позов не визнав.

Представником позивача, 03.06.2019, подано додаткові пояснення та докази. Представник відповідача заперечив щодо подання таких пояснень та доказів, оскільки отримав їх перед судовим засіданням. В ухвалі суду від 27.03.2019 про відкриття провадження в справі судом відповідно до частини першої статті 269 КАС України встановлено строк відповідачу для подання відзиву. З урахуванням такого правового регулювання, зважаючи на заперечення представника відповідача, судом не враховуються подані представником позивача, 03.06.2019, письмові пояснення та докази.

Судом відмовлено представнику позивачу в задоволенні клопотання про залучення в якості третьої особи стягувача, оскільки предметом спору є стягнення виконавчого збору, відповідно рішення суду не стосується інтересів стягувача.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. прийнято постанову від 25.04.2017 про відкриття виконавчого провадження №53831546 на підставі виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва від 17.03.2017 №757/6482/14-ц про стягнення з боржника 105.014.623,23 грн. та виконавчого збору в розмірі 10.501.462,32 грн.

Постановою старшого державного виконавця від 25.04.2017 про арешт майна боржника у виконавчому проваджені №538631546 накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_1

Постановою про зупинення вчинення виконавчих дій від 06.10.2017 у виконавчому провадженні №53831546 відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2017 у справі №757/6482/14-ц зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва від 17.03.2017 №757/6482/14-ц до закінчення касаційного провадження у справі.

Постановою старшого державного виконавця Башілова В.О. від 25.07.2018 про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53831546 поновлено виконавче провадження.

На виконання вимог ухвали Печерського районного суду міста Києва від 27.09.2018 у справі №757/6482/14-ц старшим державним виконавцем Башіловим В.О. прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 19.10.2018 у виконавчому провадженні №53831546 та постанову про розшук майна боржника від 19.10.2018 у виконавчому провадженні №53831546.

Представником стягувача ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано заяву від 08.11.2018 у виконавчому провадженні №53831546 про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, для подальшого звернення до приватного виконавця.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. прийнято постанову від 27.11.2018 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53831546, якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 10.501.462,32 грн.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. прийнято постанову від 03.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №53831546 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. прийнято постанову від 05.02.2019 про відкриття виконавчого провадження №58280152 на підставі постанови від 27.11.2018 №53831546 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 10.501.462,32 грн.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. прийнято постанову від 07.02.2019 про розшук майна боржника та постанову арешт майна боржника у виконавчому провадженні №58280152.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої).

Частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Судом встановлено, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову від 25.04.2017 про відкриття виконавчого провадження №53831546 на підставі виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва від 17.03.2017 №757/6482/14-ц про стягнення з боржника 105.014.623,23 грн. та виконавчого збір у розмірі 10.501.462,32 грн.

Статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження №53831546) встановлювалось, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша). Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (частина друга).

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Судом зазначалось, що державним виконавцем прийнято постанову від 27.11.2018 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53831546, якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 10.501.462,32 грн., а також постанову від 03.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №53831546 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", за якою виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Представник позивача наголосив, що постанова державного виконавця від 27.11.2018 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53831546 є незаконною, позаяк ухвалена до прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та без фактичного здійснення стягнення (повного або часткового) на користь стягувача суми боргу.

Як убачається з матеріалів справи, представником стягувача ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано заяву від 08.11.2018 у виконавчому провадженні №53831546 про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, для подальшого звернення до приватного виконавця, яка надійшла до відділу 08.11.2019. Постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53831546 прийнято 27.11.2018.

Стосовно доводів представника позивача про незаконність постанови державного виконавця від 27.11.2018 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53831546, відповідно до якої з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 10.501.462,32 грн., у зв`язку з прийняттям зазначеної постанови до прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, то, на думку суду, статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець приймає постанову про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження), якщо виконавчий збір не стягнуто.

У даному випадку постановою від 27.11.2018 у виконавчому провадженні №53831546 виконавчий збір стягнуто до прийняття постанови від 03.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №53831546. Стягнутий державним виконавцем виконавчий збір 10.501.462,32 грн. відповідає виконавчому збору визначеному в постанові про відкриття виконавчого провадження та становить 10 відсотків суми стягнення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що неприйняття державними виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу після надходження заяви стягувача про повернення виконавчого листа, не є підставою для скасування постанови від 27.11.2018 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53831546.

Ще однією підставою позову зазначено, що жодних сум з боржника не стягувалось, тому правові підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (пункти 1-6). Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Надаючи тлумачення статтям 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" Верховний Суд у постанові від 19.04.2018 справа №825/739/17 дійшов висновку про помилковість доводів апеляційного суду про те що, Закон України "Про виконавче провадження" не містить такого положення, як стягнення виконавчого збору незалежно від здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання, то стягнення виконавчого збору можливе лише після здійснення державним виконавцем примусових заходів виконання, що призвели до фактичного стягнення за виконавчим листом грошових коштів, які в подальшому були передані стягувачу, відповідно помилковими є висновки, що оскільки стягнення не відбулось, то стягнення виконавчого збору є помилковим.

Верховний Суд вказав, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. При цьому, норми Закону України "Про виконавче провадження" містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується.

З огляду на встановлені судом обставини щодо відповідності стягнутого виконавчого збору 10 відсоткам суми стягнення, правове регулювання та судову практику, суд дійшов висновку про правомірність постанови державного виконавця від 27.11.2018 про стягнення виконавчого у виконавчому провадженні №53831546. Оскільки оскаржувані постанови від 05.02.2019, від 07.02.2019, від 07.02.2019 №58280152 прийняті на підставі постанови від 27.11.2018 у виконавчому провадженні №53831546.

Доводи представника позивача щодо неповернення державним виконавцем виконавчого документа стягувача, не спростовують праві висновку Верховного Суду щодо підстав для стягнення виконавчого збору.

Враховуючи викладене слід дійти висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Щодо строків звернення до суду, то зі змісту позовної заяви вбачається про зазначення представником поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки про оскаржувані рішення позивач дізнався 12.02.2019 після ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження №58280152.

Як убачається з наданих відповідачем копій матеріалів виконавчого провадження №58280152, в матеріалах наявна розписка про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та розписка про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 №ВП 58280152 від 12.02.2019. Також відповідно до копій матеріалів виконавчого провадження №53831546, відсутні докази направлення (вручення) постанови про стягнення виконавчого збору від 27.11.2018, відповідні докази також не були надані представником відповідача при поданні відзиву.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 11.910,20 грн. (квитанції від 28.02.2019 №39366955 та від 12.03.2019 №0.0..1). Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідачі не надали доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код Міністерства юстиції України 00015622, місцезнаходження 01001, місто Київ, вулиця Городецького, будинок 13).

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Судові рішення за наслідками розгляду судом першої інстанції справи, визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець