Справа № 420/2144/19
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2144/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНИСТЕР" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНИСТЕР" згідно Рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 21.03.2019р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що уповноваженою особою за довіреністю ТОВ «ЛАНИСТЕР» ОСОБА_1 безпідставно не допущено фахівців Головного управління ДФС в Одеській області до проведення документальної позапланової виїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів ТОВ «ЛАНИСТЕР» за митними деклараціями за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАНИСТЕР" належним чином та своєчасно повідомлений про встановлений Ухвалою суду від 15.04.2019р. строк для подання відзиву на позовну заяву, проте до суду не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим справа розглядається на підставі наявних доказів, та матеріалів.

Ухвалою суду від 15.04.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/2144/19 за позовом Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНИСТЕР" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна.

Ухвалою суду від 03.06.2019р. у задоволенні заяви відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНИСТЕР" (від 24.05.2019р. вхід.№18756/19) щодо зупинення провадження у справі №420/2144/19, відмовлено.

Враховуючи наявність, передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного податкового законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, з метою здійснення контролю з питань дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, на підставі п.2 ч.7 ст.346 Митного кодексу України, доповідної записки заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5 від 11.03.2019р. №189/11/15-32-14-10-05, Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено Наказ «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ЛАНИСТЕР» №1905 від 15.03.2019р., пунктом 1 якого наказано провести з 21.03.2019р. документальну позапланову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів ТОВ «ЛАНИСТЕР» за митними деклараціями за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р.

З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2019р. Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області, на підставі п.2 ч.7 ст.346 Митного кодексу України, Наказу «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ЛАНИСТЕР» №1905 від 15.03.2019р., головним державним ревізор-інспекторам відділу митного аудиту управління аудиту Головного управління ДФС в Одеській області Іванчиковій А.Ю., ОСОБА_2 . видано Посвідчення на право проведення перевірки №1361/14-10.

Судом з`ясовано, що фахівцями контролюючого органу, 21.03.2019р. з метою проведення фактичної перевірки ТОВ «ЛАНИСТЕР» здійснено вихід за податковою адресою Товариства, під час якого уповноваженій особі за довіреністю ТОВ «ЛАНИСТЕР» ОСОБА_1 вручено копію Наказу ГУ ДФС в Одеській області «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ЛАНИСТЕР» №1905 від 15.03.2019р., пред`явлено службові посвідчення, та Посвідчення на право проведення перевірки від 18.03.2019р. №1361/14-10.

Між тим, уповноваженою особою за довіреністю ТОВ «ЛАНИСТЕР» ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні перевірки, про що фахівцями контролюючого органу складено Акт про відмову від допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи від 21.03.2019р. №277/15-32-14-10-11/41208240.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду матеріалів, що підтверджують наявність обставин, передбачених п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, заступник начальника ГУ ДФС в Одеській області Бондаренко А.Б. звернувся до начальника ГУ ДФС в Одеській області Мілютіна Г . зі Зверненням про застосування адміністративного арешту майна платника податків, у якому виклав прохання застосувати умовний адміністративний арешт майна ТОВ «ЛАНИСТЕР».

У зв`язку з чим, 21.03.2019р. начальником ГУ ДФС в Одеській області Мілютіним Г. прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ «ЛАНИСТЕР», що перебуває за адресою: м.Одеса, вул.Велика Арнаутська,17.

Вищеозначене послугувало підставою для звернення Головного управління ДФС в Одеській області до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТОВ «ЛАНИСТЕР» згідно рішення ГУДФС в Одеській області від 21.03.2019р.

Так, на думку суду, позовні вимоги Головного управління ДФС в Одеській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАНИСТЕР» згідно рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 21.03.2019р., є безпідставними, та такими, що не базуються на положеннях чинного законодавства України, з урахуванням наступного.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ «ЛАНИСТЕР» начальником ГУ ДФС в Одеській області Мілютіним Г. прийнято 21.03.2019р.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з пунктом 94.10 статті Податкового кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Відповідно до п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Також, відповідно до частини 1 статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів, зокрема, щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Частиною 7 статті 283 КАС України передбачено, що у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Згідно з частиною 5 статті 283 КАС України відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що при прийнятті норми про можливість застосування адміністративного арешту майна платника податків, зокрема, у разі не допуску такою особою працівників податкових органів до проведення перевірки, законодавець виходив з того, що застосування арешту є особливим видом забезпечення повноти та об`єктивності проведення податкової перевірки, оскільки ухилення платника податків від проведення перевірки може вказувати на його бажання приховати певні докази, що вказують на його недобросовісність.

В свою чергу, запровадження судової перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків вказує на необхідність контролю за діями податкового органу та захист прав платника податків від можливих зловживань з боку податкового органу.

Специфіка виконання податковими органами своїх повноважень та особливості ведення господарської діяльності окремих платників податків викликають необхідність у оперативності застосування адміністративного арешту майна та перевірки його обґрунтованості.

Отже, саме з метою оперативної перевірки наявності підстав для застосування адміністративного арешту і гарантування як прав та охоронюваних законом інтересів платника податків, так і належного здійснення повноважень податковим органом, законодавцем передбачено право податкових органів звертатись до суду із заявами про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Саме тому, стаття 283 КАС України встановлює особливий, оперативний, порядок розгляду такої заяви, та імперативно приписує необхідність негайного виконання судового рішення за результатами такого розгляду.

Суд при розгляді вказаної заяви здійснює функцію контролю за правомірністю дій податкового органу щодо застосування арешту, в той час як розглядаючи позовні вимоги податкового органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, суд розглядає публічно-правовий спір в загальному порядку.

Однак, відповідно до положень п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10 цієї статті, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Таким чином, проаналізувавши норми вищеокреслених законодавчих приписів, суд вважає за необхідне зазначити, що у законодавстві України, котрим врегульовано спірні правовідносини, є певні прогалини, а саме існує колізія, яка полягає у тому, що згідно з пунктом 2 частини 4 статті 283 КАС України відмова у відкритті провадження за заявою податкового органу, зокрема, у зв`язку з тим, що із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право, унеможливлює повторне звернення позивача з аналогічною заявою, та позивач у даному випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку, шляхом подачі позовної заяви щодо накладання умовного адміністративного арешту майна, та вимог п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України, яким встановлено, що припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10 цієї статті, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Фактично законодавець надавши податковому органу право на звернення до суду в порядку позовного провадження стосовно підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків не врахував вимоги Податкового кодексу України, яким визначено термін 96 годин на підтвердження такого адміністративного арешту, який не може бути продовженим на час розгляду справи у суді та припиняється зі спливом вказаного терміну.

У зв`язку з чим, у випадках недоліків національного законодавства, повинно діяти правило вирішення сумнівів на користь платника податків (тобто принцип in dubio pro tributario), адже належне застосування даного принципу забезпечує реалізацію однієї з складових верховенства права - правової визначеності. Саме можливість платника податків чітко розуміти та передбачати правові наслідки вчинюваних дій має фундаментальне значення для правильності його застосування.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що після прийняття 21.03.2019р. начальником ГУ ДФС в Одеській області Мілютіним Г. рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «ЛАНИСТЕР» сплинуло 96 годин, на думку суду, в силу приписів п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна ТОВ «ЛАНИСТЕР» припинено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 18 квітня 2019року по справі №820/2522/17.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення адміністративного позову Головного управління ДФС в Одеській області, та підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНИСТЕР" згідно Рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 21.03.2019р.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС в Одеській області не підлягають задоволенню, з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська,5, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНИСТЕР" (65012, м.Одеса, вул.Велика Арнаутська,17, ) про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.