Справа № 460/841/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2019 року м. Рівне №460/841/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолодимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовом до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі відповідач), за змістом якого просила суд:

зобов`язати відповідача нарахувати з 01.11.2011 й в подальшому виплачувати позивачу згідно зі статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" основну державну щомісячну пенсію в розмірі 10 мінімальних заробітних плат за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на рівні прожиткового мінімуму, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії здійснювати з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу одноразового своєчасно, без обмеження будь-яким строком недоотримані суми пенсії за минулий час з урахуванням проведених виплат за попередній період починаючи з 01.11.2011 відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Ухвалою судді від 11.04.2019 позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк тривалістю не більше 10 днів з дня вручення йому ухвали для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний строк позивач допущені недоліки усунув, відтак позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є інвалідом І групи захворювання, яке пов`язане із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку в Володимирецькому об`єднаному управління Пенсійного фонду України Рівненської області і отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 01.04.2010 Володимирецький районний суд Рівненської області прийняв постанову за позовом ОСОБА_1 , якою визнано бездіяльність управління ПФУ у Володимирецькому районі Рівненської області протиправною та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі зробити перерахунок пенсії виходячи з розрахунку 10 мінімальних розмірів державної пенсії за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100% від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, передбаченими ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосувавши розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та виплатити недоотримані нею з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 та з 22 травня 2008 року суми пенсії з урахуванням фактично здійснених виплат.

Позивач зазначила, що пенсію за вказаною постановою суду вона отримувала до жовтня 2011 року включно, а з листопада 2011 року їй протиправно було зменшено розмір пенсії начебто у зв`язку зі змінами в законодавстві. Вважає це грубим порушенням її прав на отримання й виплату набутого довічно розміру пенсії.

04.03.2019 позивач звернулась до відповідача із скаргою на протиправне зменшення розміру пенсії. 20.03.2019 ОСОБА_1 отримала від відповідача лист, в якому зазначено, що пенсія визначена відповідно до законодавства і у нарахуванні пенсії виходячи з розрахунку 10 мінімальних розмірів державної пенсії за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100% від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, - відмовлено.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у нарахуванні пенсії виходячи з розрахунку 10 мінімальних розмірів державної пенсії за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100% від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, позивач звернулась до суду з позовною заявою.

Ухвалою від 25.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідач подав суду відзив на позовну заяву (а.с.109-112), в якому він вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". На виконання постанови Володимирецького районного суду від 01.04.2010 позивачу було проведено перерахунок пенсії. Борг по перерахунку в сумі 149823,48 грн було виплачено в грудні місяці 2010 року. Обчислення пенсії в розмірах, визначених судовим рішенням, проводилась відповідачем по жовтень 2011 року.

Відповідач також вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 №745, яка набрала чинності з 23.07.2011 визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою. Виплата пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, в тому числі і позивачу, здійснюється в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210.

Розмір пенсії позивача визначено у відповідності до чинного законодавства. Продовжувати виплату пенсії позивача у розмірі, визначеному за рішенням суду, не було підстав, оскільки відбулися зміни у законодавстві, що регулюють питання пенсійного забезпечення, що стосувалися судової справи позивача.

За наведених обставин, відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

В період з 11.05.2019 по 30.05.2019 головуючий суддя перебувала у відпустці.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням такого.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.84).

Позивач є інвалідом першої групи, захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою Сер. МСЕ 017859, виданою 04.02.2002 (а.с.82).

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Володимирецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.04.2010 №2а-138/10 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області про визнання дій неправомірними задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області по відмові у перерахунку пенсії додаткової пенсії ОСОБА_1 , як постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду першої групи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області зробити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, виходячи з розрахунку 10 мінімальних розмірів державної пенсії за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100% від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, передбачених статтями 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосувавши розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та виплатити ОСОБА_1 недоотримані нею з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року (а.с.94-97).

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області від 19.11.2010 №112144 пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 перераховано на виконання постанови суду з 22.05.2008 та визначено розмір заборгованості, який підлягав виплаті у зв`язку з перерахунком пенсії (а.с.19).

Сторони визначили, що нарахування та виплату пенсії за постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.04.2010 у справі №2а-138/10 відповідач здійснював лише по жовтень 2011 року включно.

Розпорядженням від 28.10.2011 №112144 здійснено перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 . Розмір пенсійної виплати визначено без урахування постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.04.2010 №2а-138/10 та обчислено в сумі 1287,74 грн (а.с.23).

04.03.2019 позивач звернулась до відповідача із скаргою на протиправне зменшення розміру пенсії, в якій просила нарахувати й в подальшому виплачувати їй пенсію згідно зі ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" основну державну щомісячну пенсію в розмірі 10 мінімальних заробітних плат за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого на рівні прожиткового мінімуму починаючи з листопада 2011 року, а в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії здійснювати з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму (а.с.11-15).

Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області листом від 20.03.2019 №928/04-01 повідомило ОСОБА_1 , що розмір пенсії визначено у відповідності до чинного законодавства. Продовжувати виплату пенсії у розмірі, визначеному за рішенням суду, не було підстав, оскільки відбулися зміни у законодавстві, що регулюють питання пенсійного забезпечення, що стосувалися судової справи позивача (а.с.16-18).

Не погоджуючись із відмовою відповідача щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови суду, позивач звернулася до суду з позовною заявою.

Оцінюючи спірні правовідносини щодо наявності підстав для перерахунку пенсії позивача суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідності до п.1 ч. 1 ст. 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Таким чином, оскільки позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то вона має право на одержання пенсії по інвалідності на підставі ст. 54 Закону №796-ХІІ та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Згідно зі ст. 50 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 01.04.2010 - дату ухвалення рішення Володимирецьким районним судом Рівненської області) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема інвалідам I групи - у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 01.04.2010 - дату ухвалення рішення Володимирецьким районним судом Рівненської області) визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв`язку з втратою годувальника, зокрема, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів I групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 10 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 63 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 01.04.2010 - дату ухвалення рішення Володимирецьким районним судом Рівненської області) визначено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Суд враховує, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14.06.2011 № 3491-VI, який набрав чинності 19.06.2011, внесено зміни у Прикінцеві положення Закону №796-ХІІ, якими встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання пункту 7 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" 06 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" (далі - Постанова №745), яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Підпунктом 3 пункту 3 Постанови №745 встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижче для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою I групи - 710 гривень.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №745, якою встановлено розмір основної та додаткової пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, положення статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягають застосуванню лише до 23 липня 2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та Постанови №745.

Таким чином, суд встановив, що відповідач правомірно з жовтня 2011 року при обчисленні розміру пенсії керувався Постановою №745, зупинивши нарахування пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Володимирецького районного суду від 01.04.2010 №2а-138/10.

Суд враховує, що статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ (в редакції, з 01.01.2012) було визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам I групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Згідно з підпунктом 1 пункту 11, підпунктом 1 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №1210 від 23.11.2011 (далі - Постанова №1210, яка набрала чинності з 01.01.2012), мінімальний розмір пенсії становить для осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою осіб з інвалідністю I групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 150 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р. Розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначений пунктом 13 Постанови №1210 та становить для осіб з інвалідністю ІІІ групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - 341,64 гривні.

Згідно з пунктом 1 Постанови №1210, пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Таким чином, із 01.01.2012 обчислення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначається у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, і такий розмір не пов`язаний з розміром мінімальної пенсії, встановленої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту третього Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" від 22 грудня 2011 року № 4282-VI, норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Також, пунктом четвертим Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" від 6 грудня 2012 року №5515-VI встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статті 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року №1622-VII, який набрав чинності 03 серпня 2014 року, доповнено Розділ "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 67, якими встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення".

Крім того, 28 грудня 2014 року прийнято Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" № 80-VIII, пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VIII, який набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, визначення порядку та розмірів виплат особам з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2011, 2012 та 2013 бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" 16 січня 2014 року №719-VII (у редакції, чинній до 3 серпня 2014 року) не передбачалось обмежень щодо застосування статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, з 01 січня 2014 по 02 серпня 2014 року включно, під час визначення розміру пенсії позивача застосуванню підлягали положення статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.

Відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту.

Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Із набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VIII , Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру виплат передбачених, зокрема, статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тобто, враховуючи принцип пріоритетності Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 1 січня 2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відтак, з 03 серпня 2014 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року відповідач зобов`язаний був нарахувати та виплатити позивачу пенсію в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постановою №1210.

При цьому, в період з 01.11.2011 по 31.12.2013 та з 03.08.2014 по 31.12.2014 відповідач правомірно обчислював пенсію позивача у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, позаяк Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік було делеговано Кабінету Міністрів України повноваження встановлювати розмір таких виплат і вказані Закони неконституційними визнані не були.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладену у постановах від 21 лютого 2018 року у справі №619/2262/17, від 19 червня 2018 року у справі №344/14522/17, від 11 вересня 2018 року у справі №522/6810/17.

Відповідно до статей 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини "Валентина Ніканорівна Великода проти України" від 03 червня 2014 року (заява № 43331/12) зазначено про те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акта, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Цим же рішенням Європейський суд з прав людини підтвердив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналогічного висновку дійшов Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року зобов`язаний був здійснювати нарахування та виплату пенсії позивачу згідно з постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.04.2010 у справі №2а-138/10.

При цьому, доводи позивача щодо необхідності зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії виходячи із 10 розмірів мінімальних заробітних плат за віком є безпідставними, позаяк при обчисленні розміру пенсії по інвалідності особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.ст.50,54 Закону №796-ХІІ підлягає застосуванню така оціночна величина як "мінімальна пенсія за віком", а не "мінімальна заробітна плата".

Оцінюючи позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати пенсію в подальшому, здійснювати перерахунок та виплату пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму та зобов`язання виплатити ОСОБА_1 одноразового своєчасно, без обмеження будь-яким строком недоотримані суми пенсії за минулий час з урахуванням проведених виплат за попередній період починаючи з 01.11.2011 відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, у порядку адміністративного судочинства підлягає захисту лише дійсне порушене право. В матеріалах справи відсутні докази порушень прав позивача в частині обмеження її будь-яким строком та без збільшення розміру прожиткового мінімуму з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог на майбутнє, а на час розгляду справи судом права позивача в цій частині не порушені.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма Закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини органів Пенсійного фонду.

Таким чином, оскільки пенсія позивачу нарахована не була, положення наведених норм права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а відтак в задоволенні позовної вимоги в цій частині слід відмовити.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, застосування судового контролю є правом суду, яким він може скористатися після ухвалення судового рішення.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для застосування заходів судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що порушені відповідачем права та інтереси позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача нарахувати з 01.01.2014 по 02.08.2014 позивачу згідно зі статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" основну державну щомісячну пенсію в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на рівні прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач частково не довів правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах, а відтак, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, буд. 30А, Володимирецький район, Рівненська область, ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області нарахувати з 01.01.2014 по 02.08.2014 та виплатити ОСОБА_1 згідно зі статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" основну державну щомісячну пенсію в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на рівні прожиткового мінімуму.

В частині позову про зобов`язання Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області нарахувати з 01.11.2011 по 31.12.2013 та з 03.08.2014 і в подальшому виплачувати ОСОБА_1 згідно зі статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" основну державну щомісячну пенсію в розмірі 10 мінімальних заробітних плат за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на рівні прожиткового мінімуму, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії здійснювати з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, зобов`язання виплатити одноразово, своєчасно, без обмеження будь-яким строком недоотримані суми пенсії за минулий час з урахуванням проведених виплат за попередній період починаючи з 01.11.2011 відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31 травня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.