Справа № 415/2312/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року справа №415/2312/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1 (за ордером)

відповідач: не з`явився

третя особа: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області (суддя Фастовеь В.М.) від 19 квітня 2019 року (повний текст рішення складено 19 квітня 2019 року) у справі №415/2312/19 за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського взводу №1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Абакумова В`ячеслава Вікторовича, третя особа - Головне управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Поліцейського взводу №1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Абакумова В`ячеслава Вікторовича, третя особа - Головне управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дії щодо винесення постанови серії ВР №344033 від 05.03.2019 року; скасування постанови серії ВР №344033 від 05.03.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення; закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 29 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із тим, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.ст.160,161 КАС України, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали на усунення недоліків, а саме надати клопотання про поновлення строку звернення до суду та докази поважності його пропуску, зазначити місцезнаходження відповідача, номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти, зазначити підстави залучення до справи третьої особи.

На виконання наведеної ухвали позивачем 10.04.2019р. на адресу суду надіслано клопотання про поновлення строку в якому вказано, що відповідач помилково зазначив дату оскаржуваної постанови як «05 лютого 2019 р.» в той час, коли постанова була фактично винесена 05 березня 2019 року. Щодо не зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків і серії паспорту відповідача, позивач зазначив, що ці відомості є персональними даними і відповідач, субґєкт владних повноважень, не надав такі данні, а тому такі відомості не відомі. Крім того, позивачем надав виправлений адміністративний позов.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 19 квітня 2019 року позов повернуто заявнику.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції помилково та неправильно встановлено неподання позовної заяви із зазначенням місцезнаходження та засобів зв`язку відповідача, оскільки в уточненій позовній заяві зазначено про неможливість надання такої інформації так як відповідач є суб`єктом владних повноважень, який відмовився надати інформацію про своє місцезнаходження та контактні дані. Крім того, відеозаписом, зробленим 05.03.2019 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення спростовуються доводи суду про складання оскаржуваної постанови 05.02.2019 року. Позивач зазначив, що судом першої інстанції при розгляді справи не враховані положення ст. 8 Конституції України та практику Європейського суду з прав людини.

Відповідач та третя особа, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви визначені у ст.160 КАС України, згідно до п.2 ч.5 якої у позовній заяві зазначаються,зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду про залишення позову без руху позивач зазначив про те, що йому не відоме місцезнаходження відповідача по справі та його засоби зв`язку, оскільки ці відомості є персональними даними останнього.

Згідно до вимог п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За приписами ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5)позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що ст.160 КАС України стандартизує структуру позовної заяви - містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Разом з тим, суд не повинен тлумачити положення статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, а також, застосовуючи положення ст.160,161 КАС України, формально підходити до цих норм.

На думку колегії суддів, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними та не впливають на оцінку обставин, які є підставою для відкриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що не зазначення позивачем місцезнаходження відповідача по справі поліцейського взводу №1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Абакумова В`ячеслава Вікторовича, який є посадовою особою суб`єкта владних повноважень, є неістотним недоліком позовної заяви та не перешкоджають суду вчинити дії, необхідні для відкриття провадження у справі.

Відповідно до вимог статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 286 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, за приписами частини 2 якої позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, за приписами якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що повернення позову може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду та з`ясування причин пропуску цього строку.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дати початку перебігу строку звернення до суду, а саме день вручення спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно пояснень позивача спірна постанова була винесена відповідачем 05.03.2019р. на підтвердження чого надано відеозапис, з якого вбачається, що на моніторі, на якому переглядалось відео справи про адміністративне правопорушення скаржника, зазначена дата «05.03.2019 року».

Колегія суддів вважає, що за наявності наведених обставин, висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, без отримання відповідних пояснень відповідача, та встановлення дати початку перебігу строку звернення до суду, є передчасним.

Колегія суддів також вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву з зазначених підстав, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права позивача на судовий захист.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що порушення наведених норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 19 квітня 2019 року у справі №415/2312/19 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 19 квітня 2019 року та направити адміністративну справу №415/2312/19 до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 05 червня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 05 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 05 червня 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко