Справа № 140/10/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4227/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

за участі представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Ярошик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року (рішення ухвалене о 11:46 хв. у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Костюкевича С.Ф., повний текст рішення складено 11.03.2019 року) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 315 785,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 157 892,58 грн., № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 26 315,43 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 13 157,72 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства. На підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у Волинській області прийняті податкові повідомлення-рішення № від 21.08.2018 року, № від 21.08.2018 року. Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки та оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями в їх частині, оскільки вважає, що надані первинні документи розкривають зміст господарської операції, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентом, реальної поставки товару. Просив позов задоволити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 21.08.2018 року з податку з доходів фізичних осіб в частині за основним платежем в розмірі 315 785,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 157 892,58 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 21.08.2018 року з військового збору в частині за основним платежем в розмірі 26 315,43 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 13 157,72 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДФС у Волинській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу №2019 від 11.05.2018 року ГУ ДФС у Волинській області проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства.

За результатами перевірки було складено акт №1341/13-06/ від 17.07.2018 року яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 177.2, пп. 177.4.1 пп. 177.4.4 пп. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.08.2018 року, яким нараховано основного платежу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 728 380,02 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 364 190,01 грн. У зв`язку з встановленням заниження чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік, контролюючим органом встановлено порушення, а саме п.п. 12.1.1 п. 162. 1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України та винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.08.2018 року, яким донараховано військового збору в розмірі 60 698,34 грн. основного платежу та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 30 349,17 грн.

Підпунктами 164.1.1, 164.1.2. пункту 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Статтею 177 ПК України визначено, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно пунктів 177.1, 177.2, 177.5 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. Фізичні особи-підприємці подають до органу державної податкової служби податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Таким чином, визначальною ознакою понесених протягом календарного року витрат є їх зв`язок із господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відтак, чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що пов`язані з її здійсненням.

Фізична особа-підприємець може віднести до складу витрат, витрати, що безпосередньо пов`язані з отримання доходів, перелік яких визначено пунктами 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України за умови, що факт понесення таких витрат підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

Судовою колегією апеляційного суду встанволено, що ФОП ОСОБА_2 було завищено понесені витрати в порушення п. 177.2, пп.177.4.1 пп. 177.4.4 пп. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України, оскільки в перевіряємому періоді придбано та не оплачено товаро-матеріальні цінності та не представлено документів, що підтверджують оплату, а саме: банківські виписки, видаткові та прибуткові касові ордери, інщі платіжні документи.

Однак, даний висновок є передчасним та не ґрунтується на приписах чинного податкового законодавства України виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 177.4.4. п. 177.4 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно п.п. 177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України також визначено, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати. Податковим органом не встановлено, віднесення до складу витрат та врахування їх при визначенні чистого оподатковуваного доходу, передбачених вищезазначеною нормою.

Чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначався як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що пов`язані з її здійсненням.

Як вбачається з Додатку до Акту перевірки зазначено перелік товарно-матеріальних цінностей (позиція 6-16) по яким контролюючим органом встановлено завищення віднесених витрат у зв`язку з їх не підтвердженням, а саме: автонавантажувачі, в комплекті з вилковим захватом, оснащені телескопічним підіймальним обладнанням, самохідні, що можуть працювати на нерівній місцевості, бувші у використанні: телескопічний навантажувач JCB 535-95 бувший у використанні - 1 шт. с.н. 1529758, 2011 р., вага 7920 кг; телескопічний навантажувач JCB 535-95, бувший у використанні - 1 шт., с.н. 1529762 вага 7920 кг.

Апеляційним судом встановлено, що а перевірку було надано усі первинні документи, що підтверджують придбання даних товаро-матеріальних цінностей та їх подальшу реалізацію, та, як результат, отримання доходу.

Між ФОП ОСОБА_2 (покупець) та Forklift Group Sp. Z o.o. (постачальник) було укладено контракт № 30102015 від 30.10.2015 року. Згідно умов якого постачальник здійснює поставку товару покупцю відповідно до замовлення, яке укладається у формі Специфікації.

Згідно Специфікації № 10 від 21.12.2015 року до Контракту № 30102015 від 30.10.2015 року було поставлено наступний товар: телескопічний навантажувач JCB 535-95 бувший у використанні - 1 шт. с.н. 1529758, 2011 р., вага 7920 кг; телескопічний навантажувач JCB 535-95, бувший у використанні - 1 шт., с.н. 1529762 вага 7920 кг. на загальну вартість 65600 USD.

До матеріалів справи додано документи, які підтверджують подальше розмитнення даного товару та фактичне понесення витрат, а саме: контракт № 30102015 від 30.10.2015 року, специфікацію № 10 від 21.12.2015 року, вантажно-митну декларацію № 205070000/2016/000264, фактуру № EX/21/12/2015-019, банківські виписки та платіжні доручення за 2016 рік, які оглянуті судом.

Частина коробки передач, а саме шестерня зубчаста, арт. 459/12031 -2 шт.; клапани контролю маслогідравлічних силових трансмісій, арт. 25/937100 - 2 шт.; вироби з вулканізованої непористої м`якої гуми, ремкоплект арт. 25/940102- 2 шт., ремкомплект арт. 25/914403 - 2 шт., ремкомплект арт. 25/980201 - 2 шт.; частини гальмівної системи, диски арт.998/11001- 2 шт.

Апеляційним судом встановлено, що на перевірку було надано усі первинні документи, що підтверджують придбання даних товарно-матеріальних цінностей та фактичне понесення витрат.

Між ФОП ОСОБА_2 (покупець) та Forklift Group Sp. Z o.o. (постачальник) було укладено контракт № 10092015 від 10.09.2015 року. Згідно умов якого постачальник здійснює поставку товару покупцю відповідно до замовлення, яке укладається у формі Специфікації.

Відповідно до Специфікації № 5 від 28.01.2016 року до Контракту № 10092015 від 10.09.2015 року було поставлено наступний товар: Частина коробки передач, а саме шестерня зубчаста, арт. 459/12031 -2 шт.; клапани контролю маслогідравлічних силових трансмісій, арт. 25/937100 - 2 шт.; вироби з вулканізованої непористої м`якої гуми, ремкоплект арт. 25/940102- 2 шт., ремкомплект арт. 25/914403 - 2 шт., ремкомплект арт. 25/980201 - 2 шт.; частини гальмівної системи, диски арт.998/11001- 2 шт.

До матеріалів справи додано документи, які підтверджують подальше розмитнення даного товару, а саме: контракт № 10092015 від 10.09.2015 року, специфікацію № 5 від 28.01.2016 року, вантажно-митну декларацію № 205070000/2016/003124, фактуру № EX/28/11/2016-020, банківські виписки та платіжні доручення за 2016 рік.

Також, зроблений контролюючим органом розрахунок завищених витрат містить арифметичні помилки та подвоєння, що свідчить про невірність розрахунку сум донарахування по податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Фіскальним органом помилково подвійно включено до розрахунку суми витрат по частинам коробки передач, а саме шестерня зубчаста, арт. 459/12031 -2 шт.; клапани контролю маслогідравлічних силових трансмісій, арт. 25/937100 - 2 шт.; вироби з вулканізованої непористої м`якої гуми, ремкоплект арт. 25/940102- 2 шт., ремкомплект арт. 25/914403 - 2 шт., ремкомплект арт. 25/980201 - 2 шт.; частини гальмівної системи, диски арт.998/11001- 2 шт.

Відтак, податковим органом двічі знято з витрат вартість одного і того ж реалізованого об`єкта, що в подальшому призвело до невірного розрахунку та неправомірного визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Частиною 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до п.2.1 Розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р, № 88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з п.2.4 Розділу 2 даного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при вирахуванні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні, для надання їм юридичної сили і доказовості, мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з акту перевірки та пояснень представників сторін в судовому засіданні контролюючий орган не враховує витрати з придбання ТМЦ загальною вартістю 1 754 361,93 грн. а саме: ВМД №205070000/2016/000264 від 06.01.2016 року, ВМД №205070000/2016/003124 від 01.02.2016 року, ВМД №20507000/2016/12740 від 11.04.2016 року

Щодо ВМД ВМД№205070000/2016/000264 від 06.01.2016 року суд зазначає наступне.

Польська фірма Forklift Group Sp. Z o.o. поставила на адресу позивача товар - Автонавантажувачі JCB 535-95 в комплекті з вилковими захватами в кількості 2 одиниці. Дана поставка підтверджується наданими Позивачем контрактом №30102015 від 30.10.2015 року, який діє і на момент судового розгляду; фактурою ЕХ/21/12/2015-019 від 21.12.2015 року на суму 65000,00 доларів США. Термін оплати даної фактури встановлений до 01.04.2016 року. До матеріалів позову позивач надав платіжні доручення (S.W.I.F.T.), які свідчать про оплату товару по контракту №30102015 від 30.10.2015 року на рахунок Польської фірми Forklift Group Sp. Z o.o., а саме (22.01.2016 - 20000,00 дол. США; 03.02.2016 - 12260,00 дол. США; 05.02.2016 - 25100,00 дол. США; 08.02.2016 - 48703,00 дол. США; 17.02.2016 - 3231,27 дол. США).

По ВМД №205070000/2016/003124 від 01.02.2016 року:

Польська фірма Forklift Group Sp. Z o.o., поставила товар, а саме: запасні частини, що включають в себе соленоїди, ремкомплекти, шестерні набір дисків, тобто запасні частини, які використовуються під час здійснення ремонту автонавантажувачів, кількість запчастин поставлених по ВМД становить 12 одиниць. Дана поставка підтверджується наданими Позивачем контрактом №10092015 від 10.09.2015 який діє і на момент судового розгляду ; фактурою ЕХ/28/111/2016-020 від 28.01.2016 року на суму 2890,00 євро. Термін оплати даної фактури встановлений до 11.02.2016 року. До матеріалів позову позивач надав платіжні доручення (S.W.I.F.T.), які свідчать про оплату товару по контракту №10092015 від 10.09.2015 року на рахунок Польської фірми Forklift Group Sp. Z o.o., а саме (22.01.2016 - 15000,00 євро; 22.01.2016 - 24000,00 євро; 26.01.2016 - 30000,00 євро; 27.01.2016 - 70000,00 євро; 28.01.2016 - 25000,00 євро.

По ВМД контролюючим органом проведено здвоєння виключення сум з витрат по даній ВМД. Згідно Додатку №1 до Акту перевірки вбачається здвоєння вартостей, а саме пункт 7 здвоєний з пунктом 13; пункт 8 здвоєний з пунктом 14; пункт 9 здвоєний з пунктом 15; пункт 10 здвоєний з пунктом 16. Це призвело до виключення з сум витрат, які в на 80 748,61 грн. більші, ніж фактично понесені позивачем.

Даний факт визнано представником відповідача як в судовому засіданні та зазначено у додаткових поясненнях № 875/03-20-10-02-07 від 04.03.2019 року.

По ВМД №20507000/2016/12740 від 11.04.2016 року:

Польська фірма Forklift Group Sp. Z o.o., поставила товар, а саме: телескопічні навантажувачі та запасні частини, що включають в себе зуби, втулки, блоки управління та датчики, кількість запчастин поставлених по ВМД становить 57 одиниць. Звертаємо увагу Суду на той факт, що контролюючий орган знімає з витрат лише частково придбані товари по даній ВМД, а саме блок управління в кількості 1 шт., вартістю 890,00 євро (25920,63 грн), що лишається також не зрозумілим, оскільки товар був поставлений разом із іншими по одній ВМД та по одній фактурі ЕХ/07/04/2016-038 від 07.04.2016 року на загальну суму 42345,00 євро. Термін оплати даної фактури до 21.04.2016 року. До матеріалів позову позивач надав платіжні доручення (S.W.I.F.T.), які свідчать про оплату товару по контракту №10092015 від 10.09.2015 року на рахунок Польської фірми Forklift Group Sp. Z o.o., а саме 04.04.2016 - 44500,00 євро; 05.04.2016 - 85279,00 євро; 07.04.2016 - 10632,00 євро; 14.04.2016 - 10000,00 євро; 15.04.2016 - 20000,00 євро; 19.04.2016 - 16950,00 євро.

Листом від 14 грудня 2018 року № 1 постачальник Forklift Group Sp. Z o.o., який і здійснював безпосередньо продаж та поставку ТМЦ зазначив, що по фактурах №ЕХ/21/12/2015-019 від 21.12.2015 року, №ЕХ/28/11/2016-020 від 28.01.2016 року, №ЕХ/07/04/2016-038 від 04.07.2016 року СПД ОСОБА_2 провів розрахунки по вищевказаних фактурах а повному обсязі, Forklift Group Sp. Z o.o. претензій немає.

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що фіскальним органом та представником в судовому засіданні підтверджено подальшу реалізацію товару та отримання доходів і їх оподаткування. При цьому пояснити неврахування ревізором під час перевірки поданих представником позивача в судовому засіданні платіжних доручень про перерахунок коштів, представник відповідача не могла.

Відносно тверджень представників відповідача щодо неповноти інформації у платіжних дорученнях S.W.I.F.T. слід зазначити, що обов`язковими реквізитами для платіжного доручення є наступне: реквізити відправника, отримувача (банківські рахунки та назва), сума, валюта, та призначення. Оглянуті судом копії банківських платіжних доручень, містять всі ці обов`язкові реквізити, тому твердження контролюючого органу про те, що дані документи не є підтвердженням оплати, є безпідставними, оскільки твердження не підкріпленні посиланнями на акт перевірки, в якому з посиланням на норми чинного законодавства стосовно ведення податкового та/або бухгалтерського обліку було б висвітлено, з яких мотивів контролюючим органом не взято даний платіжний документ до уваги .

Як вбачається з листа №31 від 14.12.2018 року вбачається, що Forklift Group Sp. Z o.o. підтвердив, що по вищевказаним фактурам (поставка товару) ФОП ОСОБА_2 розрахувався в повному обсязі, претензій по оплаті фактур №ЕХ/21/12/2015-019 від 21.12.2015 року, №ЕХ/28/11/2016-020 від 28.01.2016 року та №ЕХ/07/04/2016-038 від 04.07.2016 року у Forklift Group Sp. Z o.o. немає.

Відтак, будь-які документи (у тому числі договори, фактури, платіжні доручення тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Разом з тим, позивач мав взаємовідносини з контрагентами-постачальниками та факт виконання зазначених договірних зобов`язань підтверджується оглянутими та дослідженими судом первинними документами.

Аналізуючи зміст первинних документів, слід дійти висновку, що позивач здійснював витрати на придбання ТМЦ для використання у провадженні своєї господарської діяльності, а тому вказані господарські операції відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. При цьому доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Відтак, позивачем підтверджено наявність господарської мети при придбанні вищевказаного товару, його подальше використання в господарській діяльності та належне оформлення первинних документів.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу щодо завищення позивачем за 2016 рік частини витрат не знайшли свого підтвердження в ході з`ясування обставин у справі по суті, відтак нарахування контролюючим органом за вказаними порушеннями грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності є необґрунтованими та безпідставними.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року у справі №140/10/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 05.06.2019 року