Справа № 420/1414/19
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1414/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Орленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Столес Транс» до ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Столес Транс» звернулось до суду з адміністративним позовом до ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2018р.

Ухвалою суду від 03.04.2019р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог представник позивач у позовній заяві зазначив, що, на його думку, висновки відповідача про порушення ПП «Столес Транс» п. 44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу, що призвело до завищення суми від`ємного значення різниці між податковим зобов`язанням та податковим кредитом всього в сумі 83833 грн. за березень 2017 року, у зв`язку із неповним та не об`єктивним вивченням наданих до перевірки документів є необ`єктивними та упередженими. Так, позивач зазначав, що основною діяльністю ПП «Столес-Транс», зокрема, є вантажний автомобільний транспорт та між ДП «Квенбергер Логістикс Укр» та ПП «Столес-Транс» було укладено генеральний договір №П-608 від 17.04.2013р. про надання транспортних послуг при перевезеннях вантажів автомобільним транспортом по території України. На виконання умов вказаного договору, ПП «Столес-Транс» звернулося до ТОВ «Перевозчик» із заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом та на підтвердження виконання вказаних заявок ПП «Столес-Транс» були надані акти надання послуг, рахунки на оплату, ТТН, податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН та платіжне доручення. Позивач зазначив, що оскільки у подальшому збільшилась кількість перевезень для ДП «Квенбергер Логістикс Укр» у відповідності до генерального договору №П-608 від 17.04.2013р., ПП«Столес-Транс» було укладено договір №05/2017 про надання послуг з організації перевезень автомобільним транспортом по території України від 01 березня 2017 року з ТОВ«Перевозчик», у підтвердження виконання якого ПП «Столес-Транс» були надані акти надання послуг, рахунки на оплату постачальника, товарно-транспортні та податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН. ПП «Столес-Транс» вважає необгрунтованими посилання податкового органу в акті перевірки на те, що транспортування почалось раніше домовленостей з ТОВ «Перевозчик» так як договір був укладений лише 01 березня 2018 року, оскільки ПП «Столес-Транс» були надані заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №21/02 від 21.02.2017 р., №26/02 від 26.02.2017 р., №26/02 від 26.02.2017р., на підставі яких і було здійснено транспортування товару ТОВ «Перевозчик», що в свою чергу є видом договірних відносин та не суперечить ст.639 Цивільного кодексу України. Разом з тим, позивач вважає, що товаро-транспортна накладна не є документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних та недоліки їх оформлення не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції та у разі недотримання контрагентом підприємства податкової дисципліни має правові наслідки саме для такого контрагента. У зв`язку з викладеним та посилаючись на те, що висновки ГУ ДФС в Одеській області не є достатньо ваговими, чіткими та узгодженими, що спростовують реальність господарських операцій між ПП «Столес-Транс» та ТОВ«Перевозчик», позивач просить суд задовольнити позовні вимоги підприємства у повному обсязі.

03.05.2019р. до суду від Головного управління ДФС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ПП «Столес-Транс», зазначивши що з наданих до перевірки товаро-транспортних накладних для міжміських перевезень вбачається, що у вказаних накладних зафіксовані прізвища, імена водіїв та номери транспортних засобів. Разом з тим, з поданої до органів ДФС звітності щодо нарахування ТОВ «Перевозчик» єдиного внеску у березні та лютому 2017 року, а саме згідно додатку №6 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам» прізвища водіїв ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 .. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Третяк ОСОБА_12 . ОСОБА_13 С.. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .. ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 серед найманих осіб не значаться. Згідно поданого TOB «Перевозчик» звіту форми 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за 1 квартал 2017 року, доходи з ознакою за кодом 157 «Дохід виплачений самозайнятій особі» відсутні. Підприємство не сплачувало грошових коштів на адресу фізичних осіб-підприємців, самозайнятих осіб, в т.ч в рахунок сплати за придбання будь-яких товарів/робіт/ послуг. А з 11 найманих працівників, що були у штаті підприємства у 1 кварталі - 8 осіб звільнено на початку березня (1 особа- 28.02.17р.; 7 осіб -07.03.2017 р.). Разом з тим, відповідач, зазначив, що згідно поданого ТОВ«Перевозчик» фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва станом на 31.03.2017р., підприємство задекларувало повну відсутність у І кварталі 2017 року власних/ орендованих (будь-якої форми користування) основних засобів, в тому числі будь-яких транспортних засобів, гаражних приміщень, боксів та інше та що за даними єдиного реєстру податкових накладних, ІС «Податковий блок», «Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів» встановлено, що на адресу ТОВ " Перевозчик" не зареєстровано податкові накладні щодо оренди транспортних засобів, офісних та гаражних приміщень, оренди інших основних засобів, та отримання послуг з аусорсингу чи аутстафінгу. У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що під час перевірки не встановлено будь-якого підтвердження реальності здійснення ПП «Столес-Транс» операцій з придбання саме у ТОВ «Перевозчик» транспортних послуг, в силу відсутності у продавця транспортних засобів, водіїв, гаражних приміщень, боксів та відсутності придбання вказаних послуг у інших фізичних осіб. Представник відповідача, посилаючись на те, правові підстави для складання податкових накладних, первинних документів у ТОВ «Перевозчик» відсутні, та відповідно відсутні правові підстави у їх відображенні в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності ПП «Столес-Транс», просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

27.05.2019р. до суду від ПП «Столес-Транс» надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначив, що наявність або відсутність товарно-транспортних накладних, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. ПП «Столес-Транс» під час проведення перевірки надало податковому органу належним чином оформлені первинні документи, які відображають реальність господарських операцій та спричинили реальні зміни майнового стану платника податків, а посилання податкового органу на дефектність товарно- транспортних накладних є безпідставними, оскільки такі посилання без додаткового документального підтвердження не можуть доводити фіктивний характер господарських операцій. В той же час, позивачем зазначено, що відповідачем не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях саме НОМЕР_1 -Транс» ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісним платником податків з метою незаконного отримання податкової вигоди та що ПП «Столес-Транс» не є особою, яка повинна контролювати наявність відповідних сертифікатів, враховуючи те, що саме виконавець - ТОВ «Перевозчик» є відповідальною особою за наявність таких документів. Водночас, позивачем наголошено, що оскільки п. 8.6 Генерального Договору №П-608 від 17.04.2013 р. передбачено, що сторони також визнають юридичну значимість інших документів, отриманих за допомогою факсимільного (згода на передачу повноважень по Договору була надана в телефонному режимі) та та те, що ДП «Квенбергер Логістикс Укр» оплатило ПП «Столес-Транс» надані послуги, висновки податкового органу щодо порушення умов договору є безпідставними.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У період з 16.08.2018р. по 22.08.2018р. Головним управлінням ДФС в Одеській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «СТОЛЕС-ТРАНС» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ПЕРЕВОЗЧИК», за березень 2017 року, за результатами якої складено акт №1870/15-32-14-07/35359142 від 30.08.2018р.(а.с.20-33 т.1).

У ході перевірки було встановлено порушення ПП «СТОЛЕС-ТРАНС» п.44.1 ст.44, п.198.1, 198.2,198.3 ст.198 Податкового кодексу України, у зв`язку із чим завищено суму від`ємного значення різниці між податковим зобов`язанням та податковим кредитом всього у сумі 83833 грн. за березень 2017 року.

На підставі зазначених висновків акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.09.2018р. №, яким ПП«СТОЛЕС-ТРАНС» визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу подактового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 83 833,00грн. (а.с.49).

Відповідно до зазначеного акту перевірки у ході перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області було встановлено, що між ПП «Столес-Транс» та ТОВ«Перевозчик» укладено договір «про надання послуг» з організації перевезень автомобільним транспортом по території України від 01.03.2017р. №05/2017. Зважаючи на дату в наданій ПП «Столес-Транс» до перевірки CMR (міжнародної товарно-транспортної накладної), а саме в графах №22-23 «Прибуття під погрузку» - 22.02.2017р., транспортування почалось раніше домовленостей з ТОВ «Перевозчик» оформлених договором №05/2017 від 01.03.2017р. До матеріалів перевірки надано товарно-транспортні накладні, у яких визначено автомобільний перевізник - ПП «Столес-Транс»; замовник - ПрАТ «Філіп Морріс Україна»; вантажовідправник- ПрАТ «Філіп Морріс Україна»; вантажоодержувач-Trans Egipt for Import&Export LLC, 8, Waheed Doos St.; пункт навантаження- Харківська обл., селище Докучаєвське, Польовий в`їзд, 1; пункт розвантаження - ОМТП, м.Одеса, термінал Бруклін-Київ порт; - переадресування вантажу-експедитор в ОМТП-ДП «КВЕНБЕРГЕР ЛОГІСТИК УКР», БУКІНГ оеа 0131645, m/v LEONIE Р. п/п МALTA. Підпис у ТТН є тільки в графах «здав (відповідальна особа вантажовідправника)», «прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) від ДП«КВЕНБЕРГЕР ЛОГІСТІКС УКР». Підписи будь-яких інших учасників, в тому числі водіїв відсутні. Інформація про вантажні роботи відсутня. До матеріалів перевірки надано заявки №21/2 від 21.02.2017р. та 2 заявки за №26/02 «на перевезення вантажів автомобільним транспортом» від 26.02.2017р. від ПП «Столес-Транс» на адресу ТОВ«Перевозчик», яким відповідають CMR №22, ТТН від 27.02.2017р. №, №, № НОМЕР_2 , хоча намір співпрацювати з ТОВ «Перевозчик» оформлено згідно договору №05/2017 лише 01.03.2017р. Згідно наданих документів та усних пояснень платника податків, ТОВ «Перевозчик» зобов`язався надавати для здійснення перевезення, автомобільний транспорт та водіїв. Згідно з поданої до органів ДФС звітності щодо нарахування ТОВ «Перевозчик» єдиного внеску у березні та лютому 2017 року, а саме згідно додатку №6 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам» прізвища водіїв ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 .. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Третяк C ОСОБА_21 . ОСОБА_13 С.. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 О.. ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 серед найманих осіб не значаться. Згідно поданого TOB «Перевозчик» звіту форми 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за 1 квартал 2017 року, доходи з ознакою за кодом 157 «Дохід виплачений самозайнятій особі» відсутні. Підприємство не сплачувало грошових коштів на адресу фізичних осіб-підприємців, самозайнятих осіб, в тому числі в рахунок сплати за придбання будь-яких товарів/робіт/ послуг. А з 11 найманих працівників, що були у штаті підприємства у 1 кварталі - 8 осіб звільнено на початку березня (1 особа- 28.02.17р.; 7 осіб -07.03.2017 р.). Таким чином, вказані водії не могли надавати «транспортні послуги з перевезення вантажу». Згідно поданого ТОВ «Перевозчик» фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва станом на 31.03.2017р., підприємство задекларувало повну відсутність у І кварталі 2017 року власних/ орендованих (будь-якої форми користування) основних засобів, в тому числі будь-яких транспортних засобів. Таким чином, не встановлено будь-якого підтвердження реальності здійснення ПП «Столес-Транс» операцій з придбання саме у ТОВ «Перевозчик» транспортних послуг, в силу відсутності у продавця транспортних засобів, водіїв, гаражних приміщень, боксів та відсутності придбання вказаних послуг у інших фізичних осіб.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктами 198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разіотримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із положеннями п.201.7, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За нормами Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні №996-ХІУ від 16.07.1999р. бухгалтерський та податковий облік базується на даних первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій. Згідно визначення, яке наведено у статті 1 Закону України №996-ХІУ, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У статті 9 даного Закону зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дотримання наведених вимог дає можливість підтвердити виконання договору.

При цьому, умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання. При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, суд враховує умови перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються.

Судом встановлено, що 01.03.2017р. між ПП «Столес-Транс» та ТОВ «Перевозчик»

укладено договір про надання послуг з організації перевезень автомобільним транспортом по території України №05/2017, згідно п.п. 1.1. п.1 якого встановлено, що виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з організації перевезень автомобільним транспортом по експедиційному обслуговуванню вантажу замовника (послуги), а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві виконані ним послуги у сумі, погодженій сторонами у відповідному акті здавання приймання наданих послуг (а.с.185-187 т.1).

Відповідно до п.п 1.2 п.1 договору №05/2017 від 01.03.2017р. умови транспортування вантажу погоджуються сторонами в заявках в письмовій або в усній формі (за допомогою телефонного зв`язку) та відображаються у відповідному акті здаванні - приймання виконаних робіт/наданих послуг, який є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження реальності укладення вказаного договору ПП «Столес-Транс» надано перевіряючим та до суду: податкові накладні №264 від 10.03.2017р (а.с.192 т.1), №261 від 09.03.2017р., №260 від 07.03.2017р.(а.с.223 т.1), №259 від 07.03.2017р.(а.с.231 т.1), №258 від 07.03.2017р.(а.с.240-241 т.1), №262 від 09.03.2017р.(а.с.245 т.1), №263 від 10.03.2017р.(а.с.7-8 т.2); акти надання послуг №143 від 10.03.2017р.(а.с. 194 т.1), №140 від 09.03.2017р.(а.с.210 т.1), №139 від 03.03.2017р.(а.с.225 т.1), №138 від 07.03.2017р.(а.с.233 т.1), №89 від 07.03.2017р.(а.с.242 т.1), №141 від 09.03.2017р. (а.с.247 т.1), №142 від 10.03.2017р.(а.с.9 т.2); рахунки на оплату постачальників №143 від 10.03.2017р.(а.с.195 т.1), №140 від 09.03.2017р.(а.с.211 т.1), №139 від 07.03.2017р.(а.с.226 т.1), №138 від 07.03.2017р.(а.с.234 т.1), №89 від 07.03.2017р., №141 від 09.03.2017р. (а.с.248 т.1), №142 від 10.03.2017р.(а.с.10 т.2); заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №26/02 від 26.02.2017р. (а.с.222 т.1), №26/02 від 26.02.2017р. (а.с.229 т.1), №26/02 від 26.02.2017 (а.с.230), №21/02 від 21.02.2017р. (а.с.239 т.1); товарно-транспортні накладні № від 01.03.2017р., № від 01.03.2017р., № від 01.03.2017р., № від 01.03.2017р., № від 01.03.2017р. № від 01.03.2017р.(а.с.196-207 т.1), № від 07.03.2017р., № від 08.03.2017р., № від 09.03.2017р., № від 06.03.2017р., № від 07.03.2017р.(а.с.212-221 т.1), № від 27.02.2017р. (а.с.227-228 т.1), № від 27.02.2017р., № від 27.02.2017р. (а.с.235-238 т.1), № від 06.03.2017р. (а.с. 249-250 т.1), № від 06.03.2017р., № від 06.03.2017р., № від 06.03.2017р. (а.с.1-6 т.2)., № від 02.03.2017р., № від 02.03.2017р., № від 02.03.2017р., № від 02.03.2017р. (а.с. 11-18 т.2); міжнародна декларація CMR №22 від 22.02.2017р. (а.с.244 т.1).

Як зазначив представник позивача, договір №05/2017 від 01.03.2017р. був укладений з метою виконання укладеного між ПП «Столес-Транс» та ДП «Квенбергер Логістикс Укр» генерального договору №ІІ -608 від 17.04.2013р. про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів автомобільним транспортом по території України (а.с.59-62 т.2).

Так, згідно п.п.1.1, 1.2 п.1 вказаного генерального договору №ІІ -608 від 17.04.2013р. предметом цього договору є порядок взаємовідносин, які виникають між експедитором і перевізником під час здійснення перевезень вантажів у внутрішньодержавному сполученні транспортними засобами перевізника, та пов`язаних із ними різноматніми послугами. Згідно даного договору експедитор замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом по території України.

При цьому, під час з`ясування офіційних обставин справи, ПП «Столес-Транс» не надано до суду відповідних доказів що підтверджують факт реальності здійснення ПП «Столес-Транс» операцій з придбання саме у ТОВ «Перевозчик» транспортних послуг.

Так, ПП «Столес-Транс» крім податкових накладних, актів надання послуг, рахунків на оплату надано до суду та до контролюючого органу також міжнародну ТТН №22 від 22.02.2017р. та товарно-транспортні накладні.

Дослідивши надані ПП «Столес-Транс» товарно-транспортні накладні № від 01.03.2017р., № від 01.03.2017р., № від 01.03.2017р., № від 01.03.2017р., № від 01.03.2017р. № від 01.03.2017р.(а.с.196-207 т.1), № від 07.03.2017р., № від 08.03.2017р., № від 09.03.2017р., № від 06.03.2017р., № від 07.03.2017р.(а.с.212-221 т.1), № від 27.02.2017р.(а.с.227-228 т.1), № від 27.02.2017р., № від 27.02.2017р.(а.с.235-238 т.1), № від 06.03.2017р.(а.с. 249-250 т.1), № від 06.03.2017р., № від 06.03.2017р., № від 06.03.2017р.(а.с.1-6 т.2)., № від 02.03.2017р., № від 02.03.2017р., № від 02.03.2017р., № від 02.03.2017р.(а.с. 11-18 т.2) судом встановлено наступне.

У вказаних накладних визначено автомобільний перевізник - ПП «Столес-Транс»; замовник - ПрАТ «Філіп Морріс Україна»; вантажовідправник- ПрАТ «Філіп Морріс Україна»; вантажоодержувач-Trans Egipt for Import&Export LLC, 8, Waheed Doos St.; пункт навантаження- Харківська обл.., селище Докучаєвське, Польовий в`їзд,1; пункт розвантаження - ОМТП, м.Одеса, термінал Бруклін-Київ порт; -переадресування вантажу-експедитор в ОМТП-ДП «КВЕНБЕРГЕР ЛОГІСТИК УКР».

Під час з`ясування офіційних обставин справи позивач пояснив, що ТОВ «Перевозчик» зобов`язувався для здійснення перевезення надавати водіїв та автомобільний транспорт . Так, у вказаних товарно-транспортних накладних зазначені такі водії, як ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 .. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Третяк C ОСОБА_24 І. Конопльов О.С.. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 О.. ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 . При цьому, належних доказів зазначеного позивачем до суду надано не було.

Таким чином, з вказаних товарно-транспортних накладних не вбачається, що TOB «Перевозчик» надавались ПП «Столес-Транс» транспортні послуги. Зокрема, доказів того, що зазначені у ТТН водії надавали від TOB «Перевозчик» транспортні послуги позивачу, у матеріалах справи відсутні, а проставлені поверх підписів водіїв печатки TOB«Перевозчик» без підтвердження відповідними доказами та без зазначення вказаної юридичної особи у товарно-транспортних накладних суд не вважає відповідним та достатнім доказом вчинення зазначених господарських операцій.

Разом з тим, суд враховує, що заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №26/02 від 26.02.2017р.(а.с.222 т.1), №26/02 від 26.02.2017р.(а.с.229 т.1), №26/02 від 26.02.2017(а.с.230), №21/02 від 21.02.2017р.(а.с.239 т.1) були складені до укладення 01.03.2017р. між ПП «Столес-Транс» та ТОВ «Перевозчик» договору про надання послуг з організації перевезень автомобільним транспортом по території України №05/2017, а також те, що позивачем не надано до суду відповідних доказів отримання їх ТОВ «Перевозчик» та не надано представником позивача у ході офіційного з`ясування обставин справи пояснень щодо того яким чином вказані заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом були надані ТОВ «Перевозчик» та узгоджені з ним.

Щодо посилання представника позивача на те, що з метою виконання генерального договору №П-608 від 17.04.2013р., ПП «Столес-Транс» звернулось до ТОВ «Перевозчика» із заявками на перевезення вантажів та що в подальшому оскільки збільшилась кільськість перевезень було укладено договір, суд зазначає, що вказані твердження не підтверджуються жодними доказами.

Натомість з вказаних заявок, які не містять в собі адресу, засоби зв`язку замовника та адресата, порядок та строки виконання вказаної заявки, не вбачається взагалі правові підстави звернення ПП «Столес-Транс», зокрема наявність укладення усного чи письмово договору.

Суд погоджується з доводами позивача, що чинне податкове законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит та можливість формування витрат від виконання податкового обов`язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг) та водночас враховує, що платники податків мають діяти з належною обачністю при виборі контрагента.

Суд зазначає, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Лише формальна наявність договорів, акта прийому-здачі робіт (послуг), видаткових накладних і податкових накладних, не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання робіт та послуг, і не дає можливості суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій. Первинні документи, зокрема, податкові накладні не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з поставки за наявності у справі обставин, які виключають можливість такої поставки між суб`єктами, вказаними в цих документах, як постачальник та покупець.

Водночас, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи не підтверджують фактичне виконання такого роду операцій, а також не підтверджують обумовлені спірним правочином реалізовані позивачу надані послуги саме ТОВ«Перевозчик».

Суд зазначає, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці органами державної податкової служби. Не надання таких документів за приписами п. 44.6 ст.44 Податкового кодексу України прирівнюється до їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.2 Податкового кодексу України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене та те, що матеріали справи не містять відповідних доказів на підтвердження реальності та фактичності господарських операцій із контрагентом ТОВ«Перевозчик», суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 21.09.2018р. прийняте Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, а тому скасуванню не підлягають.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов Приватного підприємства «Столес-Транс» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Столес-Транс»-відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 06.06.2019р.

Суддя К.О. Танцюра

.