Справа № 645/167/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 р. Справа № 645/167/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці ДФС на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.05.2019, суддя Бондарєва Ірина Володимирівна, повний текст складено 13.05.19 по справі № 645/167/19

за позовом ОСОБА_1

до Волинської митниці ДФС третя особа Заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман Василь Миколайович

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил від 26.12.2018 року № 7365/20500/18.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.05.2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. від 26.12.2018 р. в справі про порушення митних правил № 7365/20500/18, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 50923,35 грн.

Волинська митниця ДФС, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 . відповідно до митної декларації від 12.12.2017 року № UА205020/2017/014920 (форма МД-2) ввезено товар, за описом: «Обладнання для пресування дерев`яних плит, що було у використанні, рік випуску 1989, серійний номер 60811, прес для виготовлення плит LS 25/13 1 комплект.

У графі 33 товару № 3 митної декларації вказано код даного товару відповідно до УКТ ЗЕД № , що відповідає визначенню: преси для виробництва деревностружкових або деревно-волокнистих плит або плит з інших волокнистих матеріалів та інші машини для обробки деревини або пробки: преси.

Кодування товару за УКТЗЕД (ГС) було здійснено виходячи із первинного кодування товару у країні експерту, УКТЗЕД, Поясненнями до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом ДФС України від 09.06.2015 року № 401, Закону України "Про митний тариф", Митного кодексу України.

На адресу Волинської митниці ДФС від Головного управління ДФС у Харківській області надійшли матеріали документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, за висновками якої товар № 3 потрібно класифікувати за кодом № УКТЗЕД, у зв`язку із чим було занижено податкові зобов`язання.

В подальшому, 28.11.2018 року Волинською митницею ДФС стосовно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 7365/20500/18.

26.12.2018 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. винесено постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 50923,35, грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто до товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

Колегія суддів зазначає, що віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно Митного кодексу України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари (ч. 4 ст. 69 Митного кодексу України).

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За статтею 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, склад правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

При цьому, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст. 485 Митного кодексу України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Згідно з ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною другою ст. 264 Митного кодексу встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 Митного кодексу України.

Підставою винесення Волинською митницею ДФС оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил стали висновки щодо вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів, а саме заявлення у митній декларації від 12.12.2017 року № UА205020/2017/014920 (форма МД-2) неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.

Зазначені дії позивача Волинською митницею ДФС кваліфіковані за ст. 485 Митного кодексу України.

Так, судовим розглядом встановлено, що товар, щодо якого прийнято оскаржуване рішення, був класифікований позивачем у товарній позиції 8479 згідно з УКТЗЕД як прес для виготовлення плит.

При цьому до митного оформлення зазначеного вище товару позивачем було надано всі необхідні товаросупровідні документи та визначено код товару згідно УКТЗЕД - .

Крім того, відповідно до митної декларації країни відправлення від 05.12.2017 р. № 17ES2289 при вивезені позивачем товару № 3 з країни відправника вказаний товар також було класифіковано за кодом № .

Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що для митного оформлення імпортованого товару декларант надав митному органу належні товаросупровідні документи, необхідні як для ідентифікації самого товару, так для підтвердження заявленої митної вартості. Задекларовані позивачем відомості щодо ввезеного товару узгоджувалися з відомостями про цей товар, які зазначено у товаросупровідних документах.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих доказів на підтвердження наявності умислу декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар).

Колегія суддів зазначає, що сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст. 485 Митного Кодексу України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.05.2019 року у справі № 334/1738/16-а (2-а/334/124/16) (адміністративне провадження №К/9901/11461/18) та від 13.12.2018 року у справі № № 759/360/17 (адміністративне провадження №К/9901/60666/18).

Відповідно до ст. 489 Митного Кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У той же час, ч. 1 ст. 531 Митного Кодексу України визначені підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, зокрема, п. 1 - відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено вину позивача у порушенні митних правил та не підтверджено те, що дії позивача були спрямовані на внесення неправдивих відомостей до митної декларації від 12.12.2017 року № UА205020/2017/014920, метою яких є неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, з огляду на що оскаржувана постанова Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил від 26.12.2018 року № 7365/20500/18 є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, особливості провадження у справах з приводу рішень суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, скасовуючи постанову у справі про правопорушення суд першої інстанції був зобов`язаний прийняти одне з рішень, передбачених п. 2, 3 частини 3 статті 286 КАС України, незалежно від наявності чи відсутності такої позовної вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення вирішив питання не у спосіб, передбачений п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини абзацу другого частини другої статті 317 КАС порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 4 ст. 286 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення його резолютивної частини рішенням про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.05.2019 по справі № 645/167/19 змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.05.2019 року абзацем: "Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 485 Митного Кодексу України - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення".

В іншій частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.05.2019 року у справі № 645/167/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов