Справа № 360/464/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року справа №360/464/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року (повне судове рішення складено 11 березня 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/464/19 (суддя в І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (далі - Управління), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління про відмову в перерахунку пенсії по інвалідності за заявою від 15.06.2018;

- зобов`язати відповідача провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до статті 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, що підтверджено посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим 08.06.1997. На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі № 1240/2013/18 відповідач надав ОСОБА_2 рішення від 14.09.2018 про відмову на заяву від 15.06.2018 щодо встановлення розміру пенсії відповідно статті 59 Закону № 796-XII виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Відповідач відмову обгрунтовує тим, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної строкової служби. З вищевказаним рішення представник позивача та позивач цілком не згодні та звернулись до суду з таким позовом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю (а.с.173-175).

Не погодившись з судовим рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що військовозобов`язані, призвані на військові збори та отримавши інвалідність при виконанні обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, належать до військовослужбовців в розумінні статті 10 Закону № 796-ХІІ (а.с.180-181).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що є особою 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на пільги і компенсації, встановлені Законом № 796-XII відповідно до інформації зазначеної у посвідченні Серії НОМЕР_1 від 07.04.2005 (а.с.6,7).

Вкладкою до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.7).

Позивач також є інвалідом ІІ групи відповідно до інформації, зазначеної у посвідченні серії НОМЕР_2 від 02.02.2006 (а.с.7).

Довідкою від 23.01.1991 № 4/82, виданою Станично-Луганським райвоєнкомом, підтверджено, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 25 вересня 1987 року по 9 грудня 1987 року та отримав дозу опромінення 9,55 р (а.с.11).

У військовому квитку позивача НОМЕР_4 є відмітка про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 25 вересня 1987 року по 9 грудня 1987 року (а.с.12).

Також з копії військового квитка про проходження служби у Збройних Силах СРСР вбачається, що з 08.05.1970 по 20.05.1972 ОСОБА_2 проходив строкову військову службу (а.с.46-47).

Довідкою б/с 4375 до акта огляду МСЕК Серії 2-20 СМ № 0066090 позивачу повторно безстроково встановлено 2-у групу інвалідності з 15.05.2006 по захворюванню, пов`язаному з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС (а.с.8).

Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 2-20 АБ № 0009333 позивачу встановлено 75 % втрати професійної працездатності безстроково (а.с.9).

Експертним висновком від 11.06.2004 за № 23343/16-6 встановлено зв`язок захворювань позивача з виконанням обов`язків військової аварії на ЧАЕС (а.с.10).

У період з 27.08.1977 по 18.12.1998 позивач перебував в трудових відносинах з КСП «Індустрія», що підтверджується архівною довідкою Широківської сільської ради № 91 від 15.03.2004 (а.с.48).

15.06.2018 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із письмовою заявою про перерахунок пенсії за інвалідністю у бік збільшення з 01 жовтня 2017 року, встановивши її розмір у відповідності до ч.3 ст.59 № 796-XII та п.9-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням змін згідно Постанови КМУ від 15.11.2017 № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 1210, зі змінами внесеними Постановою КМУ № 851), обчисливши з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року з виплатою донарахованих сум.

Рішенням Управління від 14.09.2018 позивачу відмовлено в задоволенні заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з тим, що під час участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС дійсну строкову військову службу не проходив (а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що для отримання пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII пенсіонер має відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула статусу особи з інвалідністю внаслідок вищевказаної участі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, з огляду на таке.

Перевіряючи відповідність закону вчиненої суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах дії, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом № 796-XII.

Пунктом 9-1 Порядку № 1210, за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за відповідною формулою.

Зазначений Порядок № 1210 доповнено пунктом 9-1 згідно з Постановою № 851 від 15.11.2017 та застосовується з 01.10.2017.

Цією ж постановою внесено зміни до Пункту 1 Порядку № 1210, а саме розширено перелік статей Закону № 796-XII, на які поширюється дія Порядку, шляхом включення до нього статті 59 Закону № 796-XII, зазначені зміни застосовуються з 01.10.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» статтю 59 Закону № 796-XII викладено в новій редакції, яка застосовується з 01.10.2017.

Отже, всі зміни вищезазначених норм застосовуються з 01.10.2017.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1210 (зі змінами, внесеними Постановою № 851) цей порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, зазначеним Порядком № 1210 визначається лише механізм обчислень та виплат пенсій особам, право на які встановлено статтями 54, 57, 59 Закону № 796-XII.

Позивач вважає, що має право на обчислення його пенсії на підставі пункту 9-1 Порядку № 1210 з 01.10.2017, оскільки зазначена норма поширюється на осіб, які отримують пенсію за статтею 54 Закону № 796-XII.

Між тим, аналізуючи приписи вищезазначених норм та внесення змін до них, суд зазначає, що доповнення Порядку № 1210 пунктом 9-1 здійснено законодавцем для визначення механізму обчислення пенсій особам, які мають таке право за ст. 59 Закону № 796-XII.

Так, статтею 59 в новій редакції, яка застосовується з 01 жовтня 2017 року встановлено, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Суд вважає, що частину 3 статті 59 необхідно застосовувати з урахуванням контекстного зв`язку з іншими її положеннями та положеннями ст. 10 Закону № 796-XII.

Так, статтею 10 Закону № 796-XII встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно до примітки до статті 10 Закону № 796-XII тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Таким чином, зазначеною нормою визначено, що учасниками ліквідації наслідків ЧАЕС є громадяни, військовослужбовці строкової і надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, особи, які працювали не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Отже, за термінологією Закону окремо визначені такі категорії осіб, як військовослужбовці строкової і надстрокової служби та військовозобов`язані, призвані на військові збори.

Суд зазначає, що стаття 59 має назву «Пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи», отже її положеннями врегульовано порядок призначення пенсій особам, які брали участь у ліквідації наслідків ЧАЕС саме під час проходження військової служби.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм, приписи статті 59 Закону № 796-XII не врегульовують питання пенсійного забезпечення всіх осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок чого стали інвалідами, а визначає право на пенсію певної категорії військовослужбовців, які проходили дійсну строкову службу, приймаючи участь у ліквідації наслідків ЧАЕС, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, і стали інвалідами.

Пункт 9-1 Порядку № 1210 повністю повторює зміст ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, з встановленням механізму обчислення пенсії за відповідною формулою.

Отже, п.9-1 Порядку № 1210 встановлено механізм обчислення пенсії особам, які мають право на таке обчислення на підставі ст. 59 Закону № 796-XII, тобто особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, саме під час проходження дійсної строкової служби.

Як вже було зазначено судом вище, з копії військового квитка про проходження служби у Збройних Силах СРСР вбачається, що з 08.05.1970 по 20.05.1972 ОСОБА_2 проходив строкову військову службу.

Відповідно до запису у військовому квитку в період з 25.09.1987 по 09.12.1987 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У період з 27.08.1977 по 18.12.1998 позивач перебував в трудових відносинах з КСП «Індустрія», що підтверджується архівною довідкою Широківської сільської ради № 91 від 15.03.2004 (а.с.48).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач брав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, проте, він не надав суду жодного доказу, який б підтверджував, що він проходив дійсну строкову військову службу в цей період.

Таким чином, позивач не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії за частиною 3 статті 59 Закону № 796-XII, оскільки його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбувалася поза межами проходження дійсної строкової служби.

За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для встановлення позивачу розміру пенсії відповідно статті 59 вказаного Закону виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Доводи позивача не спростовують того факту, що він приймав участь у ліквідації наслідків ЧАЕС поза межами проходження ним дійсної строкової служби.

Аналогічного висновку про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог дійшов Верховний Суд у постановах від 11.12.2018 у справі № 822/1346/18 та від 06.03.2019 в справі № 2540/2495/18 (номери рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 78528310 і 80269550 відповідно).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Таким чином, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволені позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі № 360/464/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 04 червня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. В. Геращенко