Справа № 200/12120/18-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року справа №200/12120/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г.,

секретар Токарева А.Г.,

за участі представника позивача Різниченко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 р. у справі №200/12120/18-а (головуючий І інстанції Аканов О.О., повний текст складено 07.03.2019 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним та скасування висновку відповідача від 20.07.2018 року №7930/82-18 про розгляд землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, -

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ» (далі - позивач, ПАТ «АПК-ІНВЕСТ») звернулось до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним та скасування висновку відповідача від 20.07.2018 року №7930/82-18 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, смт Малотаранівка, вул.Українська (Командарма Федько), 158П та зобов`язання відповідача повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та винести висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимог законодавства України, яким погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» в оренду для обслуговування існуючих будівель за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, смт Малотаранівка, вул.Українська (Командарма Федько), 158П.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 20.07.2018 року № 7930/82-18 є безпідставним, необґрунтованим і таким, що прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства України. Зауваження та пропозиції щодо проекту землеустрою, визначені у висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 5 грудня 2017 року № 17821/82-17 були усунуті розробником у повному обсязі, що було відображено у проекті. Під час розгляду та надання висновку від 20.07.2018 року №7930/82-18 року про розгляд проекту землеустрою Головним Управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, всупереч вимогам чинного законодавства, було проігноровано наданий розробником проект відведення, виправлений з урахуванням наданих зауважень та пропозицій, а також винесено зауваження, які не були винесені під час первісного розгляду проекту та надання висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 5 грудня 2017 року № 17821/82-17 (а.с. 5-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 р. у справі № 200/12120/18-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано висновок Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 20.07.2018 року №7930/82-18. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повторно розглянути заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Приватному акціонерному товариству «АПК-ІНВЕСТ» в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Українська (Командарма Федько), 158П, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.133-136).

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ст. 186-1 Земельного кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у погодженні проекту відведення земельної ділянки. Так, абз. 2 ч. 8 ст. 186-1 ЗК України визначає, що «органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки». Тобто, у випадку усунення зауважень до проекту відведення земельної ділянки, закон не дає право вибору діяти, чи не діяти відповідачу і встановлює лише один вид його правомірної поведінки - прийняти рішення, яким погодити проект відведення земельної ділянки. Із зазначеного слідує, що вказані повноваження відповідача не є дискреційними. Звертає увагу, що прийняте рішення суду не відповідає вимогам, щодо встановлення ефективного способу захисту прав позивача, спрямованого на забезпечення їх поновлення, та не виключає можливості подальшого звернення до суду позивачем за захистом порушених прав, у випадку коли відповідачем за наслідками розгляду проекту відведення земельної ділянки втретє безпідставно буде відмовлено у його погодженні. Крім того, належність повноважень адміністративного органу до дискреційних, не виключає можливості здійснення у їх відношенні судового контролю та перевірки законності, прийнятих за наслідками їх реалізації рішень. Натомість прийняті внаслідок такого контролю судові рішення мають бути ефективними, з огляду на положення ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (а.с. 141-143).

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги. Представник відповідача до суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ПАТ «АПК-ІНВЕСТ», зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 34626750, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на податковому обліку у Красноармійській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області. Види діяльності: Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 8).

21.07.2016 року позивач через Центр надання адміністративних послуг м. Краматорськ надав заяву щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (для будівництва і обслуговування існуючих будівель). Земельна ділянка розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, смт. Малотаранівка, вул.Федька Командарма, 158П (а.с. 11).

Позивач не отримав ні дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ні вмотивовану відмову у його наданні.

26 жовтня 2016 року позивач своїм листом за вихідним № 145 повідомив Краматорську міську раду про те що, дотримуючись принципу мовчазної згоди, не отримавши дозволу на виконання робіт, або вмотивованої відмови, як то передбачено Земельним Кодексом України, уклало договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 від 13 вересня 2016 року та приступило до виконання робіт. До письмового повідомлення було додано договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 13).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано на погодження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» в оренду (для обслуговування існуючих будівель) за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, смт Малотаранівка, вул. Українська (Командарма Федько), 158П (а.с. 18-24).

Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 5 грудня 2017 року №17821/82-17 надані зауваження та пропозиції до проекту землеустрою, в якому зазначено:

Зауваження:

Клопотання ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» від 21.07.2016 року та від 26.10.2016р. №145 не містять відмітки про дату їх прийняття Краматорською міською радою (постанова Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 №77 «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди»).

Згідно ст.1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом. Долучити до проекту землеустрою обґрунтування зміни цільового призначення земельної ділянки.

На кадастровому плані земельної ділянки відобразити інформацію щодо відсутності обмежень у використанні земельної ділянки (ст.34 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Обґрунтувати номери межових знаків відповідно до п.3.2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 р.№376.

Пропозиції:

Зміст та склад проекту землеустрою привести у відповідність ст.50 Закону України «Про землеустрій» з урахуванням, що земельна ділянка яка відводиться, сформована (а.с. 15).

Зауваження та пропозиції надані до проекту землеустрою висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 5 грудня 2017 року №17821/82-17 були усунуті, що було відображено у проекті та у коректуючому листі від 18 липня 2018 року (а.с. 14).

Висновком відповідача від 20.07.2018 №7930/82-18 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки надані повторно зауваження та пропозиції до проекту землеустрою, в якому зазначено:

Зауваження та пропозиції до проекту землеустрою:

Матеріали проекту землеустрою доповнити інформацією щодо належності ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» до сільськогосподарських підприємств. Так як, відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва несільськогосподарському підприємству буде суперечить вимогам ст. 37 Земельного Кодексу України (приватні несільськогосподарські підприємства, установи та організації можуть набувати у власність або оренду землі сільськогосподарського та іншого призначення для ведення підсобного господарства) (а.с. 17).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено порушення вимог частини 8 статті 186-1 Земельного кодексу України, яка прямо забороняє відмовляти у погодженні проекту землеустрою з підстав на яких не було наголошено у попередньому висновку та вказувати інші недоліки проекту землеустрою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені статтею 116 Земельного кодексу України.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Згідно з частиною першою ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до частини 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

У свою чергу, частиною першою статті 186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У відповідності до частини четвертої статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частиною п`ятою статті 186-1 ЗК України передбачено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною шостою статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною восьмою статті 186-1 ЗК України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, статтею 186-1 ЗК України передбачено два альтернативні варіанти рішень у формі висновку, які можуть бути прийняті територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

При цьому, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, визначають вичерпний перелік підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою, тобто, у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути відмовлено лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відмовляючи у задоволенні проекту землеустрою вдруге, відповідачем зазначено інші недоліки ніж ті, що вказані в першій.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач погодився з рішенням суду першої інстанції та зазначив, що висновок від 20.07.2018 не містить інформації щодо усунення порушень, викладених у висновку від 05.12.2017. Наголошує на тому, що фактично зауваження , викладені у висновку від 05.12.2017 усунуто не було, а саме додатку до акту прийому-передачі зазначено список межових знаків, переданих на зберігання, при чому номери межових знаків зазначені з порушенням п. 3.2 інструкції № 376, що спростовується матеріалами справи.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції № 376 кожний межовий знак має номер, що складається з чотирнадцяти символів, які розділяються між собою пунктиром за структурою ХХХХ.ХХ-ХХХ-ХХХХХ: перші шість - арабські цифри, що визначають рік та місяць встановлення межових знаків; другі три - арабські цифри, які відображають порядковий номер кадастрового кварталу; останні п`ять - арабські цифри, що визначають порядковий номер межового знака відповідно до документації із землеустрою.

Матеріалами справи підтверджено, що інформацію щодо нумерації межових знаків відповідно до п. 3.2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) наведено у списку межових знаків, переданих на зберігання у графі «номер знака» у додатку 1 до акту прийому-передачі межових знаків на зберігання. (а.с. 51).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок відповідача від 20.07.2018 № 7930/82-18 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не відповідає вимогам чинного законодавства.

При цьому, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що позивачем порушена процедура оскарження висновку державної експертизи.

Правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення визначає Закон України «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17 червня 2004 року № 1808-IV (далі - Закон № 1808-IV).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1808-IV державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об`єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об`єктів експертизи.

Об`єктами державної експертизи є документація із землеустрою та документація з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріали і документація державного земельного кадастру (стаття 6 Закону № 1808-IV).

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону № 1808-IV виконавцями державної експертизи є експерти, які працюють у складі спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері державної експертизи і мають високу кваліфікацію та спеціальні знання, а також висококваліфіковані спеціалісти або наукові працівники, які залучаються цими органами до її проведення відповідно до закону.

Підпунктом 49 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, та підпунктом 28 пункту 4 Положення про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, держгеокадастр та його територіальні органи проводять в установленому законодавством порядку державну експертизу програм і проектів з питань землеустрою.

Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що проведення державної експертизи проекту землевпорядної документації є компетенцією Держгеокадастру та його територіальних органів; предметом експертизи є відповідність землевпорядної документації визначеним вимогам законодавства, стандартам, нормам та правилам.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 35 Закону № 1808-IV результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об`єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки.

Статтею 37 Закону № 1808-IV встановлено, що замовники або розробники об`єктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у місячний термін з дня отримання клопотання (заяви) розглядає його і за наявності підстав призначає проведення повторної державної експертизи.

У разі спростування висновків державної експертизи, яку проводив центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до проведення повторної державної експертизи залучаються незалежні експерти.

У разі відмови в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи або незгоди з висновками повторної державної експертизи замовники або розробники об`єктів державної експертизи мають право звернутися до суду.

Висновки державної експертизи можуть бути скасовані органом, який їх видав, у разі виявлення обставин, що могли вплинути на об`єктивність оцінки висновку.

Позитивні висновки повторної державної експертизи є підставою для прийняття відповідним органом рішення або реалізації заходів, передбачених об`єктами державної експертизи, крім випадків оскарження їх у судовому порядку.

Системний аналіз наведених правових норма дає підстави колегії суддів дійти до висновку, що заінтересовані особи, не згодні з висновком експертизи, мають подати обґрунтоване клопотання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який відповідно до Закону уповноважений розглядати такі клопотання.

Право заінтересованих осіб на звернення до суду з позовом про скасування висновків державної експертизи може бути реалізоване лише у разі відмови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи чи окремих їх положень або незгоди з висновками повторної експертизи.

Із встановлених судом першої інстанції обставин не вбачається, що позивач звертався до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (Держгеокадастр), з клопотанням про спростування висновків чи окремих їх положень або незгоди з висновком державної експертизи, як це прямо передбачено Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не було дотримано порядку оскарження висновку, встановленого статтею 37 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», а тому позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені як передчасні.

За своєю правовою природою повноваження щодо прийняття рішення про надання позитивного чи негативного висновку державної експертизи землевпорядної документації є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень під дискреційними повноваженнями розуміються повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 823/1581/17 (адміністративне провадження №К/9901/46639/18).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушені норми матеріального та процесуального права, а тому рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 р. у справі № 200/12120/18-а скасувати.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним та скасування висновку відповідача від 20.07.2018 року №7930/82-18 про розгляд землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Повний текст постанови складений 04 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв