Справа № 480/988/19
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 р. Справа № 480/988/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воловика С.В.,

за участі секретаря судового засідання - Провозіна О.І.,

представника позивача - Цюпки О.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/988/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Сумській області (далі - відповідач, Управління Укртрансбезпеки) про:

- визнання протиправною та скасування постанови № 036782 від 17.12.2018 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1 700, 00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

1. Позиція позивача.

1.1. Постановою № 036782 від 17.12.2018 до ФОП ОСОБА_2 застосований адміністративно-господарський штраф у сумі 1 700, 00 грн., внаслідок порушення вимог статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» у зв`язку з відсутністю протоколу перевірки й адаптації тахографа та полісів обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасного випадку на транспорті під час надання 12.12.2018 послуг з перевезення пасажирів по нерегулярному маршруту Київ-Суми.

1.2. На переконання ФОП ОСОБА_2 , вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки 12.12.2018 ним не здійснювалась діяльність автомобільного перевізника. Цього дня, належний позивачу на праві власності автомобіль Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , був переданий ОСОБА_3 , який є його другом, не перебуває з ним у трудових відносинах і не отримував доручень щодо перевезення пасажирів. Згаданий автомобіль Дігтяренко В. ОСОБА_4 . використовував у власних потребах.

1.3. Також, позивач зауважив на тому, що за змістом статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

1.4. З огляду на те, що ні акт перевірки, ні оскаржувана постанова не містять відомостей щодо кількості пасажирів, які перевозились транспортним засобом, враховуючи відсутність інших належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення перевезення будь-яких осіб, позивач вважає доводи відповідача щодо порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» необґрунтованими.

1.5. Отже, беручи до уваги те, що 12.12.2018 ФОП ОСОБА_2 не здійснювалась господарська діяльність з перевезення пасажирів, а його автомобілем користувалась інша особа, що не суперечить закону, а також те, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття, на думку позивача, до нього не можуть бути застосовані санкції, передбачені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

2. Заперечення відповідача.

2.1. Не погоджуючись з позовними вимогами, у відзиві (а.с.24-29) Управління Укртрансбезпеки зазначило, що під час проведення рейдової перевірки, згідно з Актом № 093710 від 12.12.2018, складеного відносно суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 , були встановлені порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки при наданні послуг з перевезення пасажирів за нерегулярним маршрутом Суми-Київ, на момент перевірки транспортного засобу марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , водій не надав посвідчення водія відповідної категорії, протокол перевірки та адаптації тахографа, а також поліси обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

2.2. У зв`язку з цим, 17 грудня 2018 року уповноваженою посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Сумській області, розглянуто наявні матеріали щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт. Під час розгляду, ОСОБА_2 письмові пояснення не надавав, а надані усні пояснення не вказували на відсутність в його діях ознак порушень та підстав для не застосування адміністративно-господарського штрафу.

2.3. За результатами розгляду матеріалів, відповідачем прийнята Постанова № 036782 від 17.12.2018 про застосування адміністративно-господарського штрафу року в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 700, 00 грн.

2.4. Також, відповідач зауважив на тому, що ФОП ОСОБА_2 має ліцензію на здійснення діяльності з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами, і для зайняття цією діяльністю використовує транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , який внесений до реєстру, як засіб провадження господарської діяльності.

2.5. Крім того, Управління Укртрансбезпеки звернула увагу на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження правомірного вибуття з володіння позивача згаданого транспортного засобу. При цьому, під час рейдових перевірок у жовтні 2018 року та січні 2019 року, встановлювалось, що транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , під час перевезення пасажирів керував водій ОСОБА_3 , який не заперечував факт здійснення пасажирських перевезень за дорученням ОСОБА_2 та не стверджував, що користується автомобілем для власних потреб.

2.6. За наведених обставин, а також враховуючи те, що ні під час розгляду матеріалів стосовно порушення законодавства про автомобільний транспорт, ні до позовної заяви ОСОБА_2 не надано протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або індивідуальної контрольної книги водія, відповідач вважає оскаржувану постанову правомірною, а позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

3. Процесуальні дії у справі.

3.1. Ухвалою суду від 19.03.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/988/19, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 17.04.2019 об 11 год. 00 хв., встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

3.2. У зв`язку з перебуванням 17.04.2019 головуючого судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 11.05.2019 о 10 год. 00 хв.

3.3. Ухвалою суду від 11.05.2019, занесеною до протоколу, задоволено клопотання позивача про виклик в якості свідка ОСОБА_3 Також, ухвалою, занесеною до протоколу, вирішено викликати в якості свідків державних інспекторів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які проводили перевірку, у зв`язку з чим, в судовому засіданні оголошена перерва до 10 год. 00 хв. 24.05.2019.

3.4. В судовому засіданні 24.05.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити.

3.5. Крім того, у зв`язку із наданням свідками показань, які протирічать одне одному, що свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 384 Кримінального кодексу України, 24.05.2019, судом постановлена окрема ухвала, яка направлена органу досудового розслідування.

4. Обставини справи.

4.1. На підставі направлення на перевірку № 005308 від 10.12.2018 (а.с. 31), на відрізку а/д Київ-Суми-Юнаківка-322 км., державними інспекторами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 12.12.2018, проведена перевірка транспортного засобу марки Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_3

4.2. За результатами перевірки складений акт № 093710 (а.с. 32), згідно з яким встановлені порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", у зв`язку з відсутністю під час надання послуг з перевезення пасажирів по нерегулярному маршруту Київ-Суми протоколу перевірки й адаптації тахографа та полісів обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

4.3. У зв`язку з цим, на 17.12.2018 з 9.00 до 13.00, відповідачем був призначений розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, про що повідомлено ОСОБА_2 (а.с. 33).

4.4. За результатами розгляду вказаної справи, Управлінням Укртрансбезпеки 17.12.2018 прийнята Постанова № 036782 про застосування до ФОП ОСОБА_2 . адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн. (а.с. 34).

5. Норми права, які регулюють спірні правовідносини та їх застосування.

5.1. На виконання частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5.2. Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

5.3. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, визначаються Законом України «Про автомобільний транспорт».

5.4. Відповідно до статей 5, 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

5.5. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

5.6. Статтею 18 Закону України Про автомобільний транспорт врегульовано, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

5.7. На виконання статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник зобов`язаний забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

5.8. Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлені Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 340 від 07.06.2010.

5.9. Згідно з пунктом 6.1. вказаного Положення, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія

5.10. Порядок використання тахографів врегульований Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010.

5.11. Відповідно до п. 2.5 зазначеної Інструкції, тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії, згідно з вимогами Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

5.12. Тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також, у разі встановлення, заміни або ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на його роботу (пункт 2.5 Інструкції).

5.13. За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. У разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа, пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра (пункти 2.7, 2.8 Інструкції).

5.14. На виконання пункту 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

5.15. Стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлює, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують пасажирські перевезення.

5.16. Для нерегулярних пасажирських перевезень, автомобільний перевізник зобов`язаний мати: ліцензію, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України (частина 4 статті 39 Закону).

5.17. Згідно з п. 58 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997, під час здійснення нерегулярних перевезень, пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.

5.18. Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006.

5.19. За змістом пункту 2 вказаного Порядку, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

5.20. Під час проведення рейдової перевірки, зокрема, перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, а також додержання водієм режиму праці та відпочинку.

5.21. Отже, системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що водії транспортних засобів, які здійснюють нерегулярні пасажирські перевезення, зобов`язані мати, окрім інших, документи, що підтверджують страхування пасажирів, а також, протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або індивідуальну контрольну книгу водія. При цьому, під час проведення перевірок, ці документи повинні надаватись посадовим особам органу державного контролю.

5.22. Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, встановлена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Так, за надання послуг з перевезень пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, застосовується штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

6. Висновки суду щодо доводів сторін та вирішення спору.

6.1. Як убачається зі змісту акту перевірки № 093710 від 12.12.2018, проведеної державними інспекторами Управління Укратрансбезпеки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у водія автомобіля марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , який здійснював перевезення пасажирів по нерегулярному маршруту Київ-Суми, на момент перевірки були відсутні протокол перевірки й адаптації тахографа та поліси страхування пасажирів.

6.2. В той же час, допитаний в якості свідка водій ОСОБА_3 повідомив, що 12.12.2018 пасажирських перевезень не здійснював, згаданий автомобіль взяв у свого знайомого ОСОБА_2 для власних потреб, жодної особи на момент проведення перевірки в салоні автомобіля не перебувало.

6.3. Допитаний в якості свідка інспектор Управління Укратрансбезпеки Шовкопляс К.П. зазначив, що 12.12.2018, здійснюючи рейдову перевірку на а/д Київ-Суми-Юнаківка 322 км., ним був зупинений автомобіль марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_3 Заглянувши в салон автомобіля, він побачив близько 10 осіб, які на його запитання щодо причин перебування в салоні, повідомили, що рухаються з міста Києва, місця для поїздки бронювали, зателефонувавши до служби «Сервіс Люкс». У зв`язку з цим, ОСОБА_5 запитав у ОСОБА_3 про наявність документів, необхідних для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень. У відповідь, водій надав лише договір про здійснення нерегулярних перевезень від 12.12.2018 (а.с. 37) та товарний чек (а.с. 38), протоколу перевірки й адаптації тахографа та полісів страхування пасажирів, надано не було.

6.4. Допитаний в якості свідка інспектор Управління Укратрансбезпеки ОСОБА_6 , повідомив, що 12.12.2018 разом з ОСОБА_5 здійснював рейдову перевірку на а/д Київ-Суми-Юнаківка 322 км. Після зупинки автомобіля марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_3 , в салон автомобіля не заходив, чи були там пасажири, йому не відомо, але бачив на лобовому склі табличку «Київ-Суми».

6.5. Доводячи обґрунтованість позовних вимог, ФОП ОСОБА_2 посилається на ту обставину, що 12.12.2018 водієм ОСОБА_3 не здійснювалось перевезення пасажирів по нерегулярному маршруту, а автомобіль Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , використовувався ним для власних потреб. Доказами на підтвердження цієї обставини, позивач визначає покази свідка водія ОСОБА_3

6.6. Доводячи правомірність оскаржуваної постанови, Управління Укртрансбезпеки, посилається на те, що 12.12.2018 інспекторами був встановлений факт здійснення автомобільним перевізником перевезення пасажирів по нерегулярному маршруту Київ-Суми, без визначених законодавством документів, а саме: протоколу перевірки й адаптації тахографа та полісів страхування пасажирів, що підтверджується актом перевірки № 093710 від 12.12.2018. Також, в якості доказів на підтвердження цієї обставини, відповідач визначає копію договору про здійснення нерегулярних перевезень від 12.12.2018 (а.с. 37), товарний чек (а.с. 38), фотографію автомобіля (а.с. 39) та матеріали інших перевірок ФОП ОСОБА_2 (а.с. 56-70).

6.7. Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права. Для цього ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на суд обов`язок вживати передбачені законом заходи необхідні для правильного з`ясування всіх обставин справи. Дієвість адміністративного судочинства залежить від того наскільки повно і всебічно будуть підтверджені доказами обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

6.8. Безпосередньо питання щодо розподілу обов`язку доказування, підстави звільнення від доказування регламентуються статтями 77-78 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, відповідно до частини 1 статті 77, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини, згідно з якою, у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

6.9. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Саме такий підхід значно посилює позиції невладної особи, якій бракує правових знань, щоб самостійно довести перед судом слушність своїх тверджень.

6.10. В той же час, застосування принципу презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень не обумовлює його автоматичного програшного становища у справі, оскільки ця презумпція не є абсолютною. Тобто, визначений частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності у справах про визнання їх протиправними, не звільняє позивача від обов`язку, визначеного частиною 1 цієї статті, довести належними, допустимими та достатніми доказами ті обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги.

6.11. Отже, об`єктивно оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд робить висновок, що обставина, на яку посилається ФОП ОСОБА_2 , як підставу для задоволення позовних вимог, а саме: те, що 12.12.2018 водієм ОСОБА_3 не здійснювалось перевезення пасажирів по нерегулярному маршруту Київ-Суми, не підтверджена належними та достатніми доказами. Так, суд критично оцінює покази водія, допитаного в якості свідка, оскільки, по-перше, він є заінтересованою особою відносно позивача, а по-друге, ці покази за змістом є протилежними показам інших свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

6.12. Також, суд не приймає до уваги і посилання позивача на приписи статті 62 Конституції України, з тих підстав, що вони закріплюють презумпцію невинуватості особи у правовідносинах, які виникають під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, не можуть розповсюджуватись на правовідносини, які виникли між сторонами.

6.13. Надаючи оцінку доказам, наданими відповідачем, суд зазначає, що під час складання акту перевірки, водієм ОСОБА_3 не ставилось питання щодо недостовірності вказаної у ньому інформації, зокрема, стосовно здійснення перевезення пасажирів по нерегулярному маршруту Київ-Суми. Не оспорювався цей факт ФОП ОСОБА_2 і під час розгляду справи про порушення на автомобільному транспорті.

6.14. Про здійснення позивачем пасажирських перевезень по нерегулярному маршруту Суми-Київ, Київ-Суми, свідчать і непрямі докази, а саме: фотографія автомобіля Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 (а.с. 39) та матеріали інших справ щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с. 52-70).

6.15. За наведених обставин, суд погоджується з доводами Управління Укртрансбезпеки щодо здійснення позивачем 12.12.2018 перевезення пасажирів по нерегулярному маршруту Київ-Суми без відповідних документів, які надають право здійснювати таке перевезення, а саме: протоколу перевірки й адаптації тахографа та полісів страхування пасажирів, що свідчить про наявність правових підстав для застосування адміністративно-господарського штрафу.

6.16. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відповідність оскаржуваної постанови критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

6.17. Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення суду складено 29.05.2019.

Суддя С.В. Воловик