Справа № 160/9033/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9033/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року в адміністративній справі №160/9033/18 (головуючий суддя у 1 інстанції Верба І.О., повний текст складено 04.02.2019 року)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії згідно статті 37 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію з дати звернення з 24.10.2018 року і в подальшому проводити нарахування та виплати пенсії згідно чинного законодавства України статті 37 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

В обґрунтування позову зазначалося, що вона є дружиною військовослужбовця та має право на пенсію згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільненнях з військової служби та деяких інших осіб, а відтак відмова, викладена у листі від 08.11.2018 року № С17171-18, є протиправною.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначалося, що оскільки позивач вже є пенсіонером і отримую пенсію, то йому не потрібно призначення пенсії, а лише зміна виду згідно з ст. 37 Закону №2262-12, у зв`язку з чим немає необхідності звертатися до Дніпропетровського обласного військового комісаріату та подавати заяву про призначення пенсії.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 19.11.1987р. по 26.02.1988р., копія довідки наявна в матеріалах справи (а.с.14).

Відповідно до витягу з протоколу засідань Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1230 від 05.03.2018 року захворювання, що стало причиною смерті ОСОБА_2 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.13).

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 24.10.2018 звернулась до начальника Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою, в якій просила призначити їй пенсію по втраті годувальника за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року згідно статті 37, так як, її пенсії не може бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с.28). Додатки до заяви: посвідчення сім`ї загиблих; довідка ЦВЛК.

Листом №С 17171-18 від 08.11.2018 року Про розгляд звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало відповідь на звернення позивача від 24.10.2018, в якому, зокрема, зазначило:

- відповідно до статті 29 Закону № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати;

- на підставі довідки, яка видана Центрально - Міським райвійськкоматом м. Кривий Ріг за № 4/373 на ім`я чоловіка позивачки ОСОБА_2 , було з`ясовано, що його було призвано Центрально-Міським райвійськкоматом м. Кривий Ріг на спец. збори та направлено на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС;

- у зв`язку з тим, що чоловік позивачки не відноситься до осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, підстави для призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ відсутні.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Положенням статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

У преамбулі Закону № 2262-ХІІ зазначено, що Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до статті 29 Закону № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Статтею 30 Закону № 2262-ХІІ встановлено, зокрема: право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31); незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 (далі Порядок № 3-1).

Пунктом другим Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів.

За правилами пункту 10 Порядку № 3-1 для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються такі документи: заява; копія свідоцтва про смерть годувальника; витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю; висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби); довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні; документи, передбачені абзацами третім, шостим дев`ятим пункту 7 цього Порядку.

Для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), зазначеним у пунктах б, в, д статті 30 Закону № 2262-ХІІ, додатково подаються такі документи: копія свідоцтва про шлюб; довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія трудової книжки або довідка органів державної податкової служби про облік платника податків - суб`єкта підприємницької діяльності (для осіб, зазначених у пункті д статті 30 № 2262-ХІІ).

Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи (пункт 12 Порядку № 3-1).

Згідно з пунктами 16 та 17 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії:

- перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

- здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів;

- перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Як слідує з матеріалів справи для призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ позивач направив до відповідача заяву у довільній формі із додатками: посвідченням сім`ї загиблих та довідки ЦВЛК.

За таких обставин колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням зазначеної пенсії відповідно до Порядку № 3-1.

При цьому, лист №С 17171-18 від 08.11.2018 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки останнім надано відповідь на заяву позивача, яка зареєстрована як звернення громадян, а отже відповідачем не було прийнято рішення про відмову у призначені пенсії.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року в адміністративній справі №160/9033/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року в адміністративній справі №160/9033/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 04.06.2019 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва