Справа № 520/699/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 р.Справа № 520/699/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Лях О.П. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.02.19 року по справі № 520/699/19

за позовом Фізичної особи - підприємеця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, скасування вимоги та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд:

- скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області № 6 від 13.11.2018 р., № 6 від 13.11.2018 р., вимогу ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу № Ф-6 від 13.11.2018 р., рішення ГУ ДФС у Харківській області № 6 від 13.11.2018 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не вчиняв податкових правопорушень, про які зазначено в акті перевірки. Також зазначив, що спірні рішення суб`єкта владних повноважень вмотивовані помилковими судженнями, факт вчинення податкових правопорушень є вигаданим, при справлянні податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску платник неухильно дотримувався вимог закону.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №6 від 13.11.2018 та №6 від 13.11.2018, вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №Ф-6 від 13.11.2018, рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №6 від 13.11.2018.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області, подано апеляційну скаргу в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що проведеною перевіркою встановлено факт заниження доходів та завищення витрат, що призвело до заниження розміру витрат періоду, що перевірявся, на суму 5888930,34 грн. і у підсумку до несплати податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що розрахунки контролюючого органу вартості документально підтверджених витрат взагалі не містять посилання на жоден первинний документ із наведенням відповідних обов`язкових реквізитів, визначених ст. 9 Закону України "Про бухгалтерськтй облік і фінансову звітність в Україны".

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що контролюючий орган провів документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи (фізичної особи-підприємця) ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р.

Результати перевірки оформлені актом від 26.10.2018 р. № 4497/20-40-13-06-07/.

Відповідно до висновків акту, встановлено порушення податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 , а саме:

- п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, ст.168, п.177.1 ст.177, п.171.2 ст.177 Податкового кодексу України;

- п.п.7.1.2 ст.7, п.9.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за рахунок заниження суми доходу до оподаткування податком на доходи з фізичних осіб, військового збору та справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування внаслідок завищення витрат.

На підставі вказаного акту перевірки, ГУ ДФС у Харківській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № 6 від 13.11.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 1590011,21 грн. (основний платіж - 1060007,47 грн., штрафна - 530003,74 грн.);

- податкове повідомлення-рішення №6 від 13.11.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 132500,96 грн. (основний платіж - 88333,97грн., штраф - 44.166,99грн.);

- вимогу про сплату боргу № Ф-6 від 13.11.2018р. про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 87572,54 грн.;

- рішення №6 від 13.11.2018 про застосування штрафу за заниження ЄСВ у розмірі 15419,74грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інсьтанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач не перевірив обставин формування витрат періоду, що перевірявся, при обрахунку витрат вдався до на власний розсуд визначеної процедури реалізації управлінської функції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанці, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом справляння податку на доходи фізичної особи-підприємця від провадження господарської діяльності є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, відповідно до п.п. 177.4.1 ст.177, 177.4.4 ст. 177 ПК України, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

За правилом п.п.177.4.5 ст.177 Податкового кодексу України у силу прямого застереження (заборони) до витрат підприємця не підлягають віднесенню витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Колегія суддів зазначає, що для встановлення факту неправомірного формування витрат і, відповідно, їх завищення контролюючий орган в акті вперевірки повинен встановити, що такі витрати або не призвели до отримання підприємцем доходу, або не відноситься до законодавчо визначеного переліку витрат, передбачених пп. 177.4.1-177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України або не включаються до складу витрат з огляду на положення пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України.

З огляду на приписи наведених норм кодексу у ході податкової перевірки контролюючий орган за приписами ст. 4 Податкового кодексу України в частині презумпції правомірності рішень платника податків повинен чітко ідентифікувати видатки платника податків за розмірами, правочинами, датами платежу, джерелами їх понесення у співвідношенні з господарською діяльністю платника.

Також, в акті перевірки не зазначені первинні документи на підставі яких перевіряючим органом були розраховані такі показники як дебіторська заборгованість станом на 01.01.2016, 01.01.2017, 31.12.2017 та залишок товарів станом на 01.01.2016, 01.01.2017 та 31.12.2017.

При цьому, така величина як дебіторська заборгованість була обрахована контролюючим органом за алгоритмом із застосуванням самостійно обчисленого "середнього показника націнки" на 01.01.2016р. у розмірі 16%, на 01.01.2017р. у розмірі 2%, на 31.12.2017р. у розмірі 1%.

Оскільки такого порядку дій контролюючого органу закон не передбачає, то усі добуті з даного приводу дані слід визнати недопустимими доказами, котрі відповідно до ст. 74 КАС України не беруться судом до уваги.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат. Форма і порядок ведення Книги обліку доходів та витрат затверджена наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481.

Порядком ведення Книги обліку доходів та витрат не передбачено ведення залишку товарних запасів фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України № 966 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Тобто, обов`язок щодо ведення обліку товарних запасів фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування не передбачена.

Відтак, усі проведені контролюючим органом розрахунки мають суттєвий та нездоланний дефект недотримання визначеної законом процедури реалізації управлінської функції.

Слід зазначити, що розрахунки контролюючого органу вартості документально підтверджених витрат не містять посилання на жоден первинний документ із наведенням відповідних обов`язкових реквізитів, визначених ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні".

Колегія суддів зазначає, що перевіряючим органом не перевірено обставин формування витрат за операціями з придбання ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції у визначеному законом порядку, не встановив достовірної вартості інших витрат, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг.

Таким чином, усі викладені в акті перевірки доводи щодо завищення витрат у цілях справляння податку на доходи фізичних осіб не знайшли підтвердження у ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі податкової справи знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення заявлених вимог про скасування оскаржених рішень владного суб`єкта про визначення податкових зобов`язань платника податків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі № 520/699/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 03.06.2019 року