Справа № 826/25011/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2019 року

м. Київ

справа №826/25011/15

адміністративне провадження №К/9901/16648/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/25011/15

за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Дельтабанк), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Оксененка О.М., суддів Губської Л.В., Федотова І.В., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» щодо визнання нікчемним договору №002-28520-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 12 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» подати до Фонду додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 , якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за договором №002-28520-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 12 лютого 2015 року за рахунок Фонду.

В обґрунтування позову зазначив, що 12 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №002-28520-120215 «Лояльний» у доларах США, відповідно до умов Банк відкрив Вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_1 , вклад залучається на строк із моменту зарахування на рахунок та по 13 березня 2015 року включно. 12 лютого 2015 року на вкладний (депозитний) рахунок позивача були зараховані грошові кошти у розмірі 7000,00 доларів США, що в перерахунку до гривні на момент зарахування складало 175 693,99 грн. На підставі постанови правління НБУ від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

У жовтні 2015 року на адресу позивача надійшов лист від 23 вересня 2015 року №8821/600, відповідно до якого останнього було повідомлено про те, що договір №002-28520-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) та статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). При цьому, дізнавшись про відсутність своїх даних у Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду з заявою про включення його до переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, однак відповіді на вказану заяву позивач не отримав.

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно визнано договір нікчемним і не включено його до переліку вкладників, і, як наслідок, не включено до загального реєстру вкладників, не відшкодовано кошти за рахунок Фонду.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 17 травня 2017 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення відповідача, яке спричинило невнесення позивача, як вкладника Банку до переліку вкладників Банку за вказаним Договором, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, - є протиправним та таким, що порушує право позивача на відшкодування гарантованої Законом № 4452-VI суми вкладу за рахунок Фонду.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 25 липня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що кошти на вкладний рахунок позивача надійшли внаслідок так званого «дроблення» вкладу іншого клієнта банку - ОСОБА_3 , внаслідок чого останній зможе отримати від Фонду суму відшкодування, що перевищує гарантовану. При цьому, підписуючи договір вкладу, позивач погодився та знав про його умову щодо можливості зарахування коштів виключно з власного рахунку та/або через касу банку.

03 серпня 2017 року представник позивача звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року - залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що підстави визнання нікчемним договору не може бути застосовані до договору банківського вкладу позивача без обґрунтування такого рішення. При цьому, укладаючи договір банківського вкладу та при отриманні коштів на свій власний рахунок, позивачем не порушено норм чинного законодавства.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 07 серпня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

05 вересня 2017 року від Фонду до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на касаційну скаргу позивача, в яких Фонд просить залишити останню без задоволення, а оскаржувану представником ОСОБА_1 . судового рішення - без змін.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

У справі, яка розглядається суди встановили, що 12 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 002-28520-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу складає 7000,00 (сім тисяч доларів США 00 центів); вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний у п. 1.6 цього Договору, та по « 14» березня 2015 року включно; процентна ставка на суму вкладу становить 5,5 (п`ять цілих п`ять десятих) процентів річних.

Відповідно до пункту 1.6 Договору Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 .

При цьому, пунктом 1.8. Договору передбачено, що зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього Договору.

У відповідності до копії меморіального ордеру № 10279874 від 12 лютого 2015 року, на депозитний рахунок ОСОБА_1 надійшли грошові кошти у розмірі 7000,00 доларів США, призначення платежу: Переказ коштів від ОСОБА_3 .

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» від 02 березня 2015 року № 150, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» № 51, згідно з яким з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича. Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03 березня по 02 червня 2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» від 08 квітня 2015 року № 71 в ПАТ «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 по 02 вересня 2015 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» від 03 серпня 2015 № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 включно.

У той же час, як встановлено судом, згідно витягу з Протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29 травня 2015 року від « 15» вересня 2015 року, комісія дійшла до висновку, що Договори банківських вкладів, укладені між Банком та фізичними особами після 16 січня 2015 року включно, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є одночасно кредиторами Банку, є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону 4452-VI.

Також, Комісія вирішила затвердити результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI в тому числі й договір банківського вкладу (депозиту) № 002-28520-120215 від 12 лютого 2015 року, укладений між позивачем та АТ «Дельта Банк».

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» від 16 вересня 2015 року № 813 вирішено застосувати наслідки нікчемності Договорів банківських вкладів (депозитів), що є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої 3 статті 38 Закону № 4452-VI згідно переліку, наведеного в Додатку № 1, в якому міститься інформація про договір банківського вкладу (депозиту) від 12 лютого 2015 року №002-28520-120215.

Згідно з наданою суду копією повідомлення про нікчемність правочину від 23 вересня 2015 року №8821/600 позивача повідомлено про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) від 12 лютого 2015 року №002-28520-120215, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , згідно пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI та наголошено на тому, що відповідно до статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду 02 жовтня 2015 року прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» № 181, згідно з яким з 05 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк»; Уповноваженою особою Фонду на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича та останньому делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк».

Наказом Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. «Про обмеження здійснення на час ліквідації АТ «Дельта Банк» операцій щодо виплат коштів вкладникам-фізичним особам за відповідними рахунками» № 15 від 05 жовтня 2015 року вирішено обмежити на час ліквідації АТ «Дельта Банк» операції щодо виплати коштів вкладникам за рахунками, перелік яких визначений у Додатку № 1 до цього Наказу, на підставі Протоколу засідання Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб від 22 вересня 2015 року.

Згідно Додатку № 1 до Наказу від 05 жовтня 2015 року № 15 до Переліку рахунків (вкладів) фізичних осіб, операції щодо виплат коштів за якими обмежити на час ліквідації, включено також й рахунок позивача.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Законом №4452-VI установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до статті 2 Закону №4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Колегія суддів зазначає, що законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з частинами першою та другою статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, (…), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, (…). Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) та на відповідних рахунках позивача розміщено грошові кошти згідно з зазначеним договором, а тому в розумінні закону позивач є вкладником.

Укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок позивача відбулось до початку віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року).

Колегія суддів звертає увагу, що положення пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI не можуть бути застосованими до договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до Закону № 4452-VI.

Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

Отже, колегія суддів зазначає, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

Таким чином висновок суду апеляційної інстанції не ґрунтується на вимогах вказаних норм матеріального права.

Щодо висновку суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Дельта Банк» в частині визнання нікчемним договору № 002-28520-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 12 лютого 2015 року, та застосування наслідків недійсності правочину, оформлене Наказом від 16 вересня 2015 року № 813 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» (із змінами згідно Наказу від 22 вересня 2015 року №836), колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними на підставі закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі закону (частина друга статті 215 ЦК України та частина третя статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ «Дельта Банк» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №819/353/16.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Відтак і права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Встановлена правова природа зазначено наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах) вимог про визнання неправомірними дій та рішення уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем, а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтею 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції в повному обсязі, а також для скасування постанови суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій та рішення відповідача про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» із закриттям провадження у справі в зазначеній частині вимог.

При цьому, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (стаття 352 КАС України).

Таким чином, в іншій частині рішення суду першої інстанції про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за Договором №002-28520-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 12 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 за рахунок Фонду - слід залишити в силі.

Керуючись статтями 345, 352, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року у справі № 826/25011/15 скасувати в частині задоволення вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича в частині визнання нікчемним Договору № 002-28520-120215 від 12 лютого 2015 року банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 та застосування наслідків його нікчемності, оформлене Наказом від 16 вересня 2015 року № 813 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» (із змінами згідно Наказу від 22 вересня 2015 року №836), провадження у справі в цій частині вимог - закрити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року - залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук,

Судді Верховного Суду