Справа № 340/784/19
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/784/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: Олександрійський професійний аграрний ліцей (28020, Кіровоградська обл., Олександрійський район, смт. Приютівка, Користівське шосе, 6, )

відповідач: Олександрійська міська рада (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, просп. Соборний, 59, )

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Олександрійський професійний аграрний ліцей (надалі - Олександрійський профаграрний ліцей) звернувся до суду з позовом до Олександрійської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що у січні 2019 року позивач звернувся до Олександрійської міської ради з клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі з метою відведення у постійне користування земельних ділянок загальною площею 376078,45 кв.м. (земельні ділянки площею 33,7370 га, 3,2236 га, 6472,45 кв.м.) для дослідних і навчальних цілей за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться у користуванні Олександрійського профаграрного ліцею з 1962 року, для належного оформлення свого права постійного користування вищезазначеними земельними ділянками. Однак, листом №9/02/06/02 від 07.02.2019 року Олександрійська міська рада повідомила, що зазначене питання не може бути вирішено позитивно. Позивач стверджує, що Олександрійська міська рада порушила установлений законом порядок розгляду такого клопотання, оскільки не розглянула його на пленарному засіданні та не прийняла відповідного рішення. З цих підстав позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Олександрійської міської ради у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі з метою відведення у постійне користування земельних ділянок загальною площею 376 078,45 кв. м., в тому числі ріллі 376 078,45 кв. м. (земельні ділянки площею 33,7370 га, 3,2236 га, 6472,45 кв. м.) для дослідних і навчальних цілей за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться у його користуванні з 18.05.1962 року на підставі розпорядження Ради міністрів УРСР від 18.02.1961 року №127-р;

- зобов`язати Олександрійську міську раду повторно розглянути його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, з метою їх відведення у постійне користування та надати такий дозвіл.

Ухвалою судді від 29.03.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що Олександрійський профаграрний ліцей не додав до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою належного підтверджуючого документа на право землекористування спірними земельними ділянками, а також документу про внесення його до відповідного загального реєстру (списку) землекористувачів. Представник відповідача стверджує, що Олександрійська міська рада вже розглядала питання щодо відведення позивачу у постійне користування спірних земельних ділянок та прийняла з цього приводу рішення №914 від 15.02.2013 року, яким відмовлено у наданні в постійне користування земельних ділянок загальною площею 37,6079 га в межах міста Олександрії. Вказане рішення у встановленому законом порядку не оскаржувалося, є чинним. Наполягаючи на тому, що проект Генерального плану м. Олександрії передбачає використання земельних ділянок, на які претендує позивач, під житлову та громадську забудову, а також посилаючись на те, що частина цих земельних ділянок відведена іншим особам за договором особистого строкового сервітуту, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій наполягала на тому, що відмова відповідача у наданні Олександрійському профаграрному ліцею дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, переданих у постійне користування Розпорядженням Ради Міністрів Української РСР №127-р від 18.02.1961 року, викладена у листі №9/02/06/02 від 07.02.2019 року, є протиправною, а доводи відповідача про невідповідність місця розташування земельних ділянок проекту генерального плану м. Олександрії, який у встановленому порядку не затверджений, є неспроможними. Також зазначає, що наявність договору особистого сервітуту щодо частини земельної ділянки, переданої у постійне користування позивачеві, також не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, оскільки надання такого дозволу жодним чином не обмежує прав особи, в інтересах якої такий сервітут встановлений, та прав власника щодо розпорядження земельною ділянкою.

За клопотанням представника позивача суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті.

У ході судового розгляду справи представники сторін подали заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Олександрійський профаграрний ліцей з 21.07.1994 року зареєстрований як юридична особа, є державним професійно-технічним навчальним закладом, за організаційно-правою формою є державних підприємством (установою, організацією), відноситься до сфери управління Міністерства освіти і науки України, є правонаступником професійно-технічного училища №31 м. Олександрії. (а.с. 10 - 22, 28 - 29, 70 - 76)

Водночас, професійно-технічне училище №31 м. Олександрії за наказом Кіровоградського обласного управління профтехосвіти №151 від 16.08.1984 року утворено внаслідок реорганізації (зміни найменування) СПТУ №1 м. Олександрії. (а.с. 23 - 27)

Розпорядженням Ради Міністрів Української РСР №127-р від 18.02.1961 року в постійне користування Олександрійського профучилища №1 виділено 183,2 га земель за рахунок земель колгоспу ім. Леніна Олександрійського району. (а.с. 30 33)

Згідно з довідкою про забезпечення землею училищ механізації в користування Олександрійському профучилищу №1 надано 343,2 га землі. (а.с. 30 - 34)

Відповідно до акту перенесення в натурі проекту внутрігосподарського землевпорядження, складеного 18.05.1962 року відділом землевпорядження Кіровоградської землевпорядної експедиції обласного управління сільського господарства, Олександрійському профучилищу №1 передано сім полів польових сівозмін загальною площею 309,1 га та три інших ділянки загальною площею 12,3 га. (а.с. 36)

Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України видано наказ №612 від 22.05.2012 року "Про підготовку матеріально-технічної бази навчальних закладів, установ освіти і науки, молоді та спорту до роботи в новому 2012/2013 навчальному році та в осінньо-зимовий період", пунктом 1.5 якого вимагалось завершити інвентаризацію нерухомого майна державної форми власності, що перебуває на балансі навчальних закладів, із занесенням до Єдиного реєстру об`єктів державної власності, а також отримати державні акти на право постійного користування відведеними земельними ділянками. (а.с. 45)

Під час інвентаризації, проведеної позивачем, установлено, що частина земель, які були відведені в постійне користування училищу та перебували в його користуванні з 1962 року, а саме землі площею 376078,45 кв.м., наразі знаходяться в межах міста Олександрії Кіровоградської області, в які були включені постановою Верховної Ради України "Про зміну меж міста Олександрії Кіровоградської області" №160/96-ВР від 05.05.1996 року. (а.с. 40 - 44)

З цих підстав позивач звернувся до Олександрійської міської ради із заявою про погодження місця розташування земельних ділянок загальною площею 376078,45 кв.м. в постійне користування для дослідних і навчальних цілей із земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель запасу Олександрійської міської ради та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо передачі земельних ділянок в постійне користування. (а.с. 46, 112)

Рішенням Олександрійської міської ради №914 від 15.02.2013 року Олександрійському профаграрному ліцею відмовлено в погодженні у постійне користування місця розташування земельних ділянок орієнтовною площею 376078,45 кв.м. суміжно з Користівським шосе та запропоновано оформити вказані землі у користування на умовах оренди. (а.с. 47)

У червні 2017 року Олександрійський профаграрний ліцей звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Олександрійської міської ради про визнання за ним права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 376 078,45 кв.м. ріллі із земель сільськогосподарського призначення Олександрійської міської ради в межах міста Олександрія, яка знаходиться суміжно з Користівським та Кременчуцьким шосе.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 22.08.2017 року у справі №912/1604/17, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 року, позов задоволено частково. Визнано за Олександрійським профаграрним ліцеєм право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 376078,45 кв.м., яка знаходиться в межах міста Олександрії Кіровоградської області та відведення якої здійснювалось на підставі розпорядження Ради Міністрів Української РСР №127 від 18.02.1961 року. (а.с. 48 - 54)

Постановою Верховного Суду від 11.07.2018 року вказані судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 55 - 56)

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 14.12.2018 року в справі №912/1604/17 у задоволенні позову Олександрійського профаграрного ліцею відмовлено. (а.с.57 - 60)

Вирішуючи цей спір, господарський суд установив, що позивач на підставі Розпорядження Ради Міністрів Української РСР №127-р від 18.02.1961 року набув права постійного користування спірними земельними ділянками, у відповідності до законодавства, чинного на час виникнення даних правовідносин. Проте визначену законодавством процедуру отримання у постійне користування спірних земельних ділянок не було завершено, а вказане Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 18.02.1961 року №127-р щодо надання у постійне користування позивачеві земельних ділянок виконано не було. Внаслідок чого позивач не отримав правопідтверджуючі документи на постійне користування земельними ділянками та не був внесений до відповідного загального реєстру (списку) землекористувачів, як того вимагав Земельний кодекс УРСР від 29.11.1922 року та Постанова Всеукраїнського центрального виконавчого комітету та Ради народних комісарів УСРР "Про земельні розпорядки в смузі міст і містечок" від 23.10.1925 року, чинні на той час.

Відмовляючи у позові, суд вказав, що рішення повноважного органу щодо надання у постійне користування позивачеві земельної ділянки фактично виконане не було, тож позивач не набув право постійного користування землею, тобто визнання за ним такого права є неправомірним, так як визнати певне право за особою можливо лише за умови його набуття. В той же час, діюче законодавство надає можливість позивачеві звернутися до компетентних органів для належного оформлення свого права постійного користування спірними земельними ділянками, тому поновлення прав позивача у визначений ним спосіб шляхом визнання за ним права постійного користування земельними ділянками є неправильним, враховуючи право позивача на реалізацію рішення про передачу землі у постійне користування у позасудовому порядку.

У січні 2019 року позивач звернувся до Олександрійської міської ради із клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі з метою відведення у постійне користування земельних ділянок загальною площею 376 078,45 кв.м. ріллі (земельні ділянки площею 337370 кв.м., 32236 кв.м., 6472,45 кв.м.) для дослідних і навчальних цілей за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться у користуванні Олександрійського професійного аграрного ліцею з 18.05.1962 року. Вказана заява зареєстрована адміністратором Центру надання адміністративних послуг Олександрійської міської ради 30.01.2019 року за №11-20-1. (а.с. 61 - 68, 99)

Листом №9/02/06/02 від 07.02.2019 року перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів Олександрійської міської ради повідомив позивача, що земельні ділянки, які той бажає отримати у користування, проектом генерального плану м. Олександрії передбачені під житлову та громадську забудову. У зв`язку з цим подане позивачем клопотання не може бути вирішено позитивно. (а.с. 9)

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідно до частини 1, 2 статті 80 Закону України "Про освіту" до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить зокрема нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо.

Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Порядок, умови та форми набуття закладами освіти прав на землю визначаються Земельним кодексом України.

Відповідно до пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 94 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають зокрема: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності.

Пунктом "в" частини 3 статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства.

Частиною 1 статті 24 ЗК України також установлено, що державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім цього, за змістом статті 84 ЗК України земельні ділянки, які закріплені за державними професійно-технічними навчальними закладами, належать до земель державної власності і не можуть передаватися у приватну власність.

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі статтями 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частин 1 - 5 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється зокрема у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 123 ЗК України регламентований порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Відповідно до частини 1 статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Згідно з частиною 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 3 статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з частиною 14 статті 123 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені статтею 122 ЗК України.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами 1 та 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 20 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності зокрема в разі: б) встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою; в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

За правилами статті 22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Згідно зі статтею 25 цього Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 55 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Відповідно до пунктів 2.1, 4.1, 4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Аналіз наведених норм свідчить, що відповідно до статей 79-1, 122, 123 ЗК України Олександрійська міська рада, отримавши 30.01.2019 року клопотання позивача - державного професійно-технічного навчального закладу - про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі меж земельних ділянок, які не є сформованими, з метою відведення їх у постійне користування для дослідних і навчальних цілей за рахунок земель, розташованих на території міста Олександрії, повинна була перевірити вказане клопотання на відповідність його вимогам земельного та містобудівного законодавства і у місячний строк прийняти рішення про надання такого дозволу або, у разі виявлення обставин, передбачених ч.3 ст.123 ЗК України, - прийняти рішення про відмову у наданні такого дозволу з наведенням відповідних мотивів.

Суд зазначає, що вирішення клопотання позивача повинно було відбуватись в порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", тобто на пленарному засіданні Олександрійської міської ради із прийняттям відповідного рішення, оскільки саме такий спосіб прийняття рішення з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру передбачений законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі №21-358а13, від 07.06.2016 року у справі №21-1391а16, постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №463/3375/15-а, від 02.04.2019 року у справі №461/15669/13-а.

Клопотання позивача від 30.01.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та передачу їх у постійне користування не розглядалося Олександрійською міською радою на її пленарному засіданні.

Натомість, листом №9/02/06/02 від 07.02.2019 року перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів Олександрійської міської ради повідомив позивача, що зазначене клопотання не може бути вирішено позитивно.

Відтак, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносин відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки не вчинив владні управлінські дії та не прийняв рішення, передбачені нормами Земельного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про землеустрій". Внаслідок цього він порушив право позивача на належний розгляд його клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення зокрема про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд, з`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, дійшов до висновку, що з огляду на визнання протиправною бездіяльності Олександрійської міської ради щодо нерозгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у встановлений законом спосіб, порушене право позивача має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача розглянути вказане клопотання на пленарному засіданні Олександрійської міської ради та прийняти відповідне рішення.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем перевірки клопотання позивача на відповідність його вимогам земельного та містобудівного законодавства, як умови надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, тому суд за правилами частини 4 статті 245 КАС України не може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення про надання позивачу такого дозволу. Відтак у задоволенні позову у цій частині вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 5763 грн.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У позовній заяві позивачем заявлено позовні вимоги, які стосуються вирішення одного публічно-правового спору немайнового характеру, що виник у зв`язку з відмовою відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Тож, за подання цього позову судовий збір обчислюється за ставкою, визначеною пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019 року у розмірі 1921 грн. Тому судовий збір за подання цього позову до суду повинен становити 1921 грн. Решта 3842 грн. (5763 грн. 1921 грн.) сплачені позивачем зайво.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду зокрема в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відтак, зважаючи на задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 1921 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Кошти зайво сплаченого судового збору у сумі 3842 грн. можуть бути повернуті позивачу з Державного бюджету України за його клопотанням, за ухвалою суду.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 257 - 263, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Олександрійського професійного аграрного ліцею (28020, Кіровоградська обл., Олександрійський район, смт. Приютівка, Користівське шосе, 6, ) до Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, просп. Соборний, 59, ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Олександрійської міської ради щодо нерозгляду на її пленарному засіданні клопотання Олександрійського професійного аграрного ліцею про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі з метою відведення у постійне користування (зареєстроване 30.01.2019 року за №11-20-1).

Зобов`язати Олександрійську міську раду розглянути на її пленарному засіданні клопотання Олександрійського професійного аграрного ліцею про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі з метою відведення у постійне користування (зареєстроване 30.01.2019 року за №11-20-1) та прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Олександрійського професійного аграрного ліцею судові витрати на сплату судового збору в сумі 1921 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської міської ради.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш