Справа № 560/857/19
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/857/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 червня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 06.11.2018 №Ф-39420-17.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що спірна вимога про сплату боргу є протиправною, оскільки він реалізує своє право на зайняття адвокатською діяльністю колегіально у адвокатському бюро та як найманий працівник. При цьому, роботодавець позивача сплачує єдиний внесок за найманого працівника в розмірі 22% від суми заробітної плати, що виключає його обов`язок по сплаті внеску як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, зокрема, у періоди, коли він був найманим працівником.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що в результаті завершення процедури зняття позивача з податкового обліку та приведення інтегрованої картки платника податку у відповідність станом на 16.04.2019 заборгованість позивача по єдиному внеску становить 704,00 грн. Тому вимога про сплату боргу від 06.11.2018 №Ф-39420-17 на суму 15819,54 грн є правомірною.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач не спростував доводи, наведені у позовній заяві. Контролюючий орган спірну вимогу не відкликав та подав цю вимогу до Шепетівського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області для примусового виконання стягнення суми заборгованості в розмірі 15819,54 грн. За наслідками цього відкрито виконавче провадження №58543653.

Ухвалою від 28.03.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 .

Ухвалою від 03.04.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 15.05.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на здійснення адвокатською діяльністю серії РН №1150 від 15.04.2015.

02.07.2015 позивач взятий на облік в контролюючому органі як платник єдиного внеску.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.08.2016 до Реєстру внесений запис про державну реєстрацію адвокатського бюро "ОСОБА_1", засновником якого є позивач.

Позивач у період з 17.08.2016 та по теперішній час здійснює адвокатську діяльність в адвокатському бюро "ОСОБА_1" на посаді директора.

ОСОБА_1 з 02.10.2013 по теперішній час працює в корпорації "Сварог Вест Груп" на посаді начальника відділу претензійно-позовної роботи.

За період з 01.01.2017 по 28.02.2019 корпорація "Сварог Вест Груп" сплатила за позивача єдиний соціальний внесок в сумі 110224,50 грн, що підтверджується довідкою від 19.03.2019 №28.

31.03.2017 позивач звернувся до контролюючого органу з заявою Ф8-ОПП "Про ліквідацію або реорганізацію платника податків".

Відповідно до інформаційної бази даних Головне управління ДФС у Хмельницькій області сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 №Ф-39420-17 в сумі 15819,54 грн.

Головне управління ДФС України в Хмельницькій області в результаті завершення процедури зняття позивача з податкового обліку привела інтегровану картку платника податку у відповідність. Станом на 16.04.2019 заборгованість позивача по єдиному внеску становила 704,00 грн.

Вважаючи спірну податкову вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону №2464-VІ визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Також, за приписами підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

У свою чергу, незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених, зокрема, у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пункту 63.5 статті 63 Податкового кодексу України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи-підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Разом з тим, правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначається законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VІ (далі - Закон №5076-VІ), статтею 1 якого визначено, що адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката із здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з статтею 13 вказаного Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності, здійснює свою діяльність індивідуально і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

ОСОБА_1 з 17.08.2016 та по теперішній час здійснює адвокатську діяльність в адвокатському бюро "ОСОБА_1" на посаді директора, з 02.10.2013 по теперішній час працює в корпорації "Сварог Вест Груп" на посаді начальника відділу претензійно-позовної роботи, тобто не індивідуально.

При цьому, за період з 01.01.2017 по 28.02.2019 корпорація "Сварог Вест Груп" сплатила за позивача єдиний соціальний внесок в сумі 110224,50 грн, що підтверджується довідкою від 19.03.2019 №28.

Відповідач не надав суду доказів того, що позивач крім виконання своїх обов`язків як найманого працівника, займається індивідуально адвокатською діяльністю, як самозайнята особа та отримує від такої діяльності дохід.

Посилання контролюючого органу на право позивача займатися адвокатською діяльністю, як на підставу сплати єдиного внеску самозайнятою особою, є необґрунтованими, оскільки право на зайняття діяльністю не означає займатися такою діяльністю, разом з тим, що позивач здійснює свою діяльність не індивідуально.

Таким чином, в розумінні Закону №2464-VІ позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього регулярно нараховує та сплачує роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність.

За змістом рішень Європейського суду з прав людини, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 №Ф-39420-17.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 №Ф-39420-17.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя Г.В. Лабань