Справа № 826/17641/18
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 червня 2019 року

Київ

справа №826/17641/18

адміністративне провадження №К/9901/15109/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі №826/17641/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

27.05.2019 на електронну адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Вимоги до оформлення позовної заяви встановлені статтею ст. 330 КАС України. Так, згідно цієї норми касаційна скарга подається у письмовій формі (ч. 1). У касаційній скарзі зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адреса електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності (п. 2 ч. 2). До касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи (ч. 4).

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 330 КАС України, суд встановив таке.

Касаційна скарга подана з використанням підсистеми «Електронний суд» та підписана ОСОБА_2 особистим електронним цифровим підписом 25.05.2019, про що свідчить інформація зазначена у витягу з Діловодства спеціалізованого суду (ДСС).

У вступній частині касаційної скарги зазначено, що скаржником у цьому касаційному провадженні виступає ОСОБА_1 , а представником скаржника, на підставі довіреності, є ОСОБА_2 . Проте, зміст касаційної скарги, а також її прохальна частина свідчать, що фактично у цьому касаційному провадженні скаржниками виступають обидва позивачі, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 330 КАС України в частині визначення суб`єктів касаційного оскарження.

З приводу підтвердження повноважень на здійснення представництва довірителя, суд зазначає таке.

У відповідності до ч.ч. 4,5 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Перелік справ незначної складності визначений ч. 6 ст. 12 КАС України.

З урахуванням того, що ця справа відноситься до категорії справ незначної складності, представником сторони або іншого учасника у цій справі може бути будь-яка особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Разом з тим, згідно з ч.ч. 1, 2 6 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені, у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Так, касаційна скарга підписана електронним цифровим підписом ОСОБА_2 одноособово. На підтвердження повноважень представництва додана довіреність від імені ОСОБА_1 .

Однак, судом встановлено, що довіреність на представництво інтересів не відповідає вимогам встановленим законом, позаяк не містить підпису довірителя та не завірена в установленому порядку (не посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою), відтак не є належним документом, що підтверджує повноваження ОСОБА_2 на вчинення дій від імені довірителя.

Також, в порушення вимог ч. 4 ста. 330 КАС України до касаційної скарги не додано документ про сплату судового.

Підпунктом 5 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 921 грн.

Таким чином, за подання касаційної скарги у цій справі підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1921 грн.

Натомість, у касаційній скарзі зазначено про те, що скаржник звільнений від сплати судового збору, оскільки вкладники за договором депозиту є споживачами фінансових послуг, а банк, відповідно, виконавцем цих послуг, а тому вкладники, звертаючись до суду з позовом, що пов`язаний з порушенням їх прав за договорами банківського вкладу, звільняються від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України від 12.05.1991 №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Скаржник вказав, що така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у цивільній справі №761/24881/16-ц.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Предметом спору у справі №761/24881/16-ц є стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб майнової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, зокрема інфляційні втрати у розмірі 433,61 грн та 3 % річних у розмірі 50,85 грн, а також відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Предметом спору у справі по якій подана касаційна скарга є стягнення невиплаченого залишку гарантованого законом відшкодування за вкладом в ПАТ «Комерційний банк «Надра», суми майнової відповідальності в розмірі 3% річних з урахуванням індексу інфляції відповідно до розрахунку станом на день ухвалення рішення у справі, завданих збитків (упущеної вигоди) у розмірі 13% річних з урахуванням індексу інфляції відповідно до розрахунку станом на день ухвалення рішення у справі, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 07.12.2000р. № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбула Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2664-III фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України).

У свою чергу, за змістом ст. 1 Закону № 1023-XII споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3).

Отже, системний аналіз вказаних законодавчих норм свідчить, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, а тому вкладник, звертаючись до суду з позовом, що пов`язаний з порушенням його прав за договором банківського вкладу, звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону № 1023-XII.

Таким чином, вкладник (споживач фінансових послуг), звертаючись до суду з позовом до банку (виконавця фінансових послуг) за захистом його порушених прав, серед іншого, у зв`язку з неналежним виконанням договору банківського вкладу, звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону№ 1023-XII.

Зазаначена правова позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові на яку вказує скаржник.

Разом з цим, дія ч. 3 ст. 22 Закону №1023-XII не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та ФГВФО під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Така правова позиція відповідає висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у адміністративній справі №817/777/16 (провадження №11-11апп19).

Тобто, спірні правовідносини виникли між сторонами під час виконання Фондом саме владних управлінських функцій по відношенню до позивача (виплата не в повному обсязі суми гарантованого відшкодування за вкладами в межах 200 000 грн), а отже судовий збір сплачується на загальних підставах, окрім випадків встановлених ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У свою чергу, доказів наявності у скаржника пільг щодо сплати судового збору суду не подано.

Частиною 2 ст. 332 КАС України передбачено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За змістом частин 1 та 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк на їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, недоліки касаційної скарги мають бути усунуті скаржником у вказаний строк шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 1 921 грн, належним чином завіреної довіреності на представництво інтересів ОСОБА_1 її представником - ОСОБА_2 , а також необхідно визначити склад суб`єктів касаційного оскарження у даному провадженні.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, рахунок отримувача: 6007, , Код банку отримувача: 899998, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходу бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)", призначення платежу "*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва суду, де розглядається справа), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Керуючись ст.ст. 169, 330, 332 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі №826/17641/18 - залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.М. Чиркін