Справа № 9901/292/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Київ

30 травня 2019 року

справа №9901/292/19

адміністративне провадження №П/9901/292/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого - Ханової Р.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

при секретарі судового засідання Статілко Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_29 на підставі ордеру від 30 травня 2019 року серія КВ №787509

від відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

у с т а н о в и в :

27 травня 2019 року до Верховного Суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія, відповідач у справі), в якому позивач просить визнати протиправною бездіяльність Комісії, що полягає у непризначенні та не проведенні в межах кваліфікаційного оцінювання її співбесіди та зобов`язати відповідача призначити та провести в межах кваліфікаційного оцінювання співбесіду.

Одночасно з позовною заявою 27 травня 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій вона просить:

- заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам чинити перешкоди у виконанні ОСОБА_3 повноважень члена та Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, а також ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 своїх повноважень як членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- заборонити ОСОБА_10 та будь-яким іншим особам чинити перешкоди у виконанні ОСОБА_11 своїх повноважень як члена і заступника голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- заборонити суб`єктам призначення призначати членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України до спливу строку повноважень діючих членів, які здійснюють такі повноваження відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зобов`язати членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, а саме: ОСОБА_28 , ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36 ОСОБА_9, ОСОБА_37 ОСОБА_38, ОСОБА_39 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 . ОСОБА_15 виконувати свої функції, передбачені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» у відповідності до цього Закону.

30 травня 2019 року до Суду подано уточнення до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, у яких позивач уточнив заходи забезпечення позову та визначив їх як:

1) заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , Голові Державної судової адміністрації ОСОБА_40, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_41 та будь-які іншим особам чинити перешкоди у виконанні:

а) ОСОБА_3 . повноважень члена та Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

b) ОСОБА_11 - повноважень як члена і заступника голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

с) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

2) Зупинити дію наказу Голови Державної судової адміністрації ОСОБА_43 №156/к від 6 травня 2019 року про призначення ОСОБА_10 членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) Зупинити дію наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_44 №191/к від 4 квітня 2019 року про призначення ОСОБА_16 членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

4) Зобов`язати членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 виконувати свої функції, передбачені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» 1402-VII, у відповідності до цього Закону.

Заяви обґрунтовані тим, що пред`являючи позов до Комісії про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, позивач розраховує отримати судове рішення, яким її права будуть захищені належним чином. Заявник зазначає, що позов формально пред`явлено до Комісії, однак очевидно, що рішення у справі мають виконувати саме члени цієї Комісії. У позивача є обґрунтовані підстави вважати, що виконання судового рішення буде ускладнено або взагалі неможливе у зв`язку з діями третіх осіб, що спрямовані на припинення повноважень членів Комісії, які просить залучити до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Вважає, якщо у функціонуванні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України виникнуть будь-які перешкоди, то це призведе до неможливості виконання рішення у цій справі або значно ускладнить таке виконання.

За змістом частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Звертаючись до суду з клопотання про забезпечення позову позивач у якості правових підстав його забезпечення визначила пункт 1 частини 2 статті 150 цього Кодексу.

Частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз прохальної частини уточненої заяви про вжиття заходів забезпечення позову вказує на те, що позивачем обрані види (заходи) забезпечення позову зазначені у пунктах 1, 4 частини 1 статті 151 цього Кодексу.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За свою суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову.

Відтак, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для його забезпечення.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453-VI) Вища кваліфікаційна комісія суддів України є постійно діючим органом у системі судоустрою України. Частиною 2 статті 92 Закону №2453-VI передбачено, що строк повноважень члена ВККС становив шість років з дня набуття повноважень.

12 лютого 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII (далі за текстом - №192-VIII), пунктом 1 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що цей Закон набирає чинності через тридцять днів з дня його опублікування, крім пунктів 6 та 8 розділу I цього Закону, а також крім цього пункту, пунктів 3 і 4 цього розділу, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Вимогами підпунктів 1 та 5 пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №192-VIII передбачено, що після набрання чинності цим Законом:

1) члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, призначені з`їздом суддів України до набрання чинності цим Законом, здійснюють свої повноваження протягом чотирьох років з дня набрання чинності цим Законом;

2) з`їзд суддів України обирає додатково двох членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у порядку, передбаченому цим Законом;

3) з`їзд представників вищих юридичних навчальних закладів та наукових установ обирає членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у порядку, передбаченому цим Законом, після закінчення повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, обраних до набрання чинності цим Законом;

4) з`їзд адвокатів обирає одного члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у порядку, передбаченому цим Законом, а після закінчення повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, призначеного до набрання чинності цим Законом Міністром юстиції України, - додатково одного члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

5) члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, призначені Міністром юстиції України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Головою Державної судової адміністрації України до набрання чинності цим Законом, здійснюють свої повноваження протягом чотирьох років з дня їх призначення.

Разом з тим, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, на сьогоднішній день визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Пунктом 26 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визначено, що члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, обрані (призначені) на посади до набрання чинності цим Законом, продовжують виконувати свої повноваження до закінчення строку, на який їх обрано (призначено).

На час набрання чинності окремих норм Закону №192-VIII, 28 березня 2015 року члени Комісії були призначені (обрані).

Що стосується встановлення заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам чинити перешкоду у виконанні членами Комісії їх повноважень та встановлення заборони ОСОБА_10 та будь-яким іншим особам чинити перешкоди у виконанні ОСОБА_20 . повноважень члена, заступника Голови Комісії Суд зазначає наступне.

Зазначені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин ОСОБА_2 ставить під сумнів повноваження ОСОБА_3 як члена і Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, більш того така позиція ОСОБА_2 вже відображається в активних діях, які мають на меті перешкодити роботі і здійсненню повноважень ОСОБА_3 . Окрім того, заявник зазначає, що в засобах масової інформації також відображається позиція представників ОСОБА_2 щодо начебто спливу повноважень в інших членів Комісії.

Як вбачається з документів доданих до заяви про забезпечення позову (статей опублікованих на різних інформаційних Інтернет ресурсах), активні дії ОСОБА_2 , які мають на меті перешкодити роботі і здійсненню повноважень відповідних членів Комісії, полягають у зверненні до суду з позовами про визнання відсутності повноважень у членів Комісії.

Що стосується ОСОБА_10 , то, як зазначає скаржник, ОСОБА_10 ставить під сумнів і створює перешкоди у виконанні ОСОБА_20 повноважень члена, заступника Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Як вбачається з документів доданих до заяви про забезпечення позову (статей опублікованих на різних інформаційних Інтернет ресурсах) дії ОСОБА_10 , які спрямовані на перешкоджання виконання обов`язків ОСОБА_20 повноважень члена, заступника Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України полягають у зверненні ОСОБА_10 до суду, зокрема, з заявою про забезпечення позову, а саме, зобов`язання Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_3, або іншого члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який виконує обов`язки Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прийняти розпорядчий акт (наказ або розпорядження), щодо включення (зарахування) ОСОБА_10 до складу (штату) Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, як члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, призначеного на підставі наказу Голови Державної судової адміністрації України «Про члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» №156/к від 06 травня 2019 року, у зв`язку із припиненням повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_42 .

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових осіб і службових осіб.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені, зокрема, статтею 55 Конституції України, тобто право на судовий захист.

Конституція України, таким чином, надає громадянам право безпосередньо звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У цьому відношенні не може бути будь-яких винятків щодо здійснення громадянами України конституційного права безпосередньо звертатися до суду зі скаргами на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Виходячи з вищевикладеного, Суд не може обмежити конституційне право ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_10 на звернення до суду, якщо вони вважають, що рішенням дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені його права, свободи або законні інтересні.

Щодо посилання на поширення в засобах масової інформації позиції представників ОСОБА_2 щодо начебто спливу повноважень в членів Комісії, статтею 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Виходячи з вищевикладеного, виключно закон може обмежити право особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Суд не наділений повноваженнями щодо заборони користування конституційним правом на поширення інформації, зокрема, в даному випадку стосовно посилання представників ОСОБА_2 щодо начебто спливу повноважень в членів Комісії.

Окрім того, пунктом 3 частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено, зокрема, шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору.

Предметом спору у справі №П/9901/292/19 є бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що полягає у непризначенні та непроведенні в межах кваліфікаційного оцінювання співбесіди з позивачем у справі.

В той же час, дії ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , які полягають у зверненні до суду з адміністративним позовом жодним чином не перешкоджають членам Комісії здійснювати свої повноваження встановлені Законом.

Виходячи з вищевикладеного та неможливості обмеження конституційних прав громадян України, Суд відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо встановлення заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та будь-яким іншим особам чинити перешкоду у виконанні членам Комісії їх повноважень.

В той же час, Суд вважає за необхідне зазначене, що у випадку непогодження з рішеннями судів прийнятих на підставі позовних заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_10 позивач, як особа, яка вважає, що її права, свободи та інтереси порушені, має право на апеляційне оскарження, зокрема, ухвали суду першої інстанції, відповідно до статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо заборони Голові Державної судової адміністрації ОСОБА_40, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_41 та будь-які іншим особам чинити перешкоди ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_20 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у виконанні повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та зупинення дії наказів Голови Державної судової адміністрації ОСОБА_43 №156/к від 6 травня 2019 року про призначення ОСОБА_10 членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_44 №191/к від 4 квітня 2019 року про призначення ОСОБА_16 членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Суд зазначає.

Наказом Голови Державної судової адміністрації України №156/к від 06 травня 2019 року та наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №191/к від 04 квітня 2019 року призначені члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що унеможливлює зупинення дії рішення цих суб`єктів за приписами пункту 5 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вони не є предметом оскарження у цій адміністративній справі.

Питання обрання членів Комісії з`їздом суддів України, з`їздом представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ та з`їздом адвокатів України знаходяться поза межами предмету заявленого позову.

Спосіб забезпечення позову повинен бути пов`язаний з предметом спору, тоді як ця вимога знаходиться поза межами спірних правовідносин. По суті, заявник просить заборонити вчиняти будь-які дії особам, які не є сторонами спору та їх дії не стосуються предмету цього спору та серед іншого є предметами інших судових розглядів.

Що стосується зобов`язання членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України виконувати свої функції, передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у відповідності до цього Закону.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений чіткий виключний перелік видів забезпечення позову. Позивач звертається з вимогою забезпечення позову шляхом зобов`язання членів комісії виконувати свої функції, передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

В той же час статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачена можливість заборонити іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, проте не передбачена можливість зобов`язання вчинити певних дій інших осіб, які не є відповідачами у справі.

Навіть, враховуючи, що зазначена вимога фактично зводиться до зобов`язання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України виконувати свої функції встановленні Законом, Суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача щодо забезпечення позову в цій частині з огляду на те, що відповідно до пункту 1 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення актів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

В той же час відповідно до вимог статті 92 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України має свої повноваження та функції, які спрямовані на формування суддівського корпусу, переведення суддів та забезпечення їх належного кваліфікаційного рівня.

Позивач як суддя, перебуває у стані кваліфікаційного оцінювання тривалий час, проведення якого сповільнено станом відповідача, який як колегіальний орган складається з членів Комісії сумісна діяльність яких є запорукою належного виконання функцій цього органу.

Суд, керуючись частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає наявними підстави забезпечення позову з огляду на те, що невжиття певних заходів може позбавити позивача на ефективний захист її порушеного права, за захистом якого вона звернулась, шляхом заборони членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_45, ОСОБА_4, ОСОБА_46, ОСОБА_5, ОСОБА_47, ОСОБА_20 ОСОБА_9, ОСОБА_48 ОСОБА_49, ОСОБА_7, ОСОБА_50, ОСОБА_8 ОСОБА_51 протягом строку визначеного Законом України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, яка діяла на час їх обрання (призначення) на термін їх обрання (призначення), ухилятися від здійснення ними повноважень відповідно до норм цього Закону.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 256, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити часткового.

Заборонити членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_27, ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62 протягом строку визначеного Законом України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, яка діяла на час їх обрання (призначення) на термін їх обрання (призначення), ухилятися від здійснення ними повноважень відповідно до норм цього Закону.

У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: Р.Ф. Ханова

Судді: Л.І. Бившева

І.А. Гончарова

І.Я. Олендер

Т.М. Шипуліна