Справа № 520/9815/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 червня 2019 р. Справа № 520/9815/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року по справі № 520/9815/18

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року задоволено адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

06.04.2019 на зазначене рішення суду ОСОБА_1 направлено апеляційну скаргу, в якій заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2019 року зазначена апеляційна скарга залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом направлення до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин пропуску строку та обґрунтованих підстав для його поновлення.

Згідно поштового повідомлення ОСОБА_1 отримано копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 18.05.2019 року. Таким чином, останній день на усунення недоліків 28.05.2019 року.

28.05.2019р. ОСОБА_1 направлено до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019р.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на вимоги ст.ст. 121, 295, 300 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 129 Конституції України та на те, що у зв`язку з тяжкою хворобою та лікуванням у Чугуївській ЦРЛ не змогла своєчасно вжити заходи для оскарження судового рішення, тому просить суд поновити строк на апеляційне оскарження.

Разом з клопотанням про поновлення строку апелянт надає виписку - епікриз із медичної картки стаціонарного хворого №581, з якої вбачається, що в період з 28.01.2019р. по 08.02.2019р. ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у Чугуївській ЦРЛ.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду прийняте 21.01.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження, копія рішення направлена судом на адресу апелянта та отримана ним 26.01.2019 року (а.с. 32).

Тобто, тридцятиденний строк на апеляційне оскарження з моменту отримання апелянтом відповідного рішення спливає 25.02.2019р., тоді як апеляційна скарга подана 06.04.2019р., тобто , після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суд, в даному випадку, не вважає поважними доводи апелянта про те, що вона знаходилась на стаціонарному лікуванні, оскільки період лікування тривав з 28.01.2019р. по 08.02.2019р. Отже, з 09.02.2019р. у апелянта було достатньо часу для вжиття заходів для апеляційного оскарження рішення.

В свою чергу, жодних доказів в обґрунтування пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження з дати виписки з лікарні (08.02.2019р.) по дату подання апеляційної скарги (06.04.2019р.), останнім не надано.

Також, суд враховує практику Верховного Суду в ухвалі від 26.09.2018 справа №753/7279/18, а саме висновки суду, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Апелянт повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

У низці рішень Європейського суду з прав людини зазначено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 р. зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та постановленою метою».

Так, існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Важливість існування та дотримання строків звернення з апеляційною скаргою також зумовлено і такими обставинами.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Водночас, суд звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.

З огляду на відсутність доказів наявності об`єктивно непереборних обставин у апелянта, які унеможливили вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою у період з дати виписки з лікарні (08.02.2019р.) по дату подання апеляційної скарги, в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід відмовити.

Колегія суддів зазначає, що встановлення строків для подання апеляційної скарги передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та своєчасного виконання ними передбачених КАС України та іншими законами процесуальних дій.

Обставини, з якими апелянт пов`язує поважність причин пропуску строків звернення, повинні бути доведеними та підтвердженими належними доказами, і дійсно підтверджувати неможливість звернення до суду у встановлений законодавством строк.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Згідно з ч.3 ст.299 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що вимоги ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2019 року не виконані апелянтом, недоліки апеляційної скарги не усунуто, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року по справі № 520/9815/18 за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров