Справа № 520/1094/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Старосєльцева О.В.

22 травня 2019 р.Справа № 520/1094/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, прийняту за результатами розгляду клопотання Харківської міської ради про закриття провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

04.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської міської ради 24 сесії 7 скликання від 19.12.2018 року № 1375/18 «Про продаж земельних ділянок юридичним та фізичним особам», в частині відмови у продажу йому земельних ділянок, площею 0,0185 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та площею 0,0279 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Харківську міську раду прийняти рішення про продаж йому земельних ділянок, площею 0,0185 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та площею 0,0279 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) по АДРЕСА_1 .

13.03.2018 року в порядку ст.ст. 47, 238 КАС України відповідачем Харківською міською радою подано клопотання закриття провадження у справі № 520/1094/19 з підстав того, що у спірних правовідносинах орган місцевого самоврядування бере участь саме як власник землі, а не адміністративний владний орган. Вирішення юридичної долі належної на праві власності речі матеріального світу здійснюється поза межами будь-яких владних управлінських функцій.

Заперечуючи проти заявленого клопотання, позивач ОСОБА_1 зазначає, що спір стосується виключно реалізації Харківською міською радою повноважень, передбачених Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом прийняття акта індивідуальної дії. При цьому, предметом позову у цій справі є не вимоги щодо суб`єктивних цивільних прав (прав власності, оренди тощо), а виключно вимоги щодо рішень суб`єкта владних повноважень. Таким чином, оскільки дані правовідносини мають публічно-правовий характер, а не приватно-правовий, то даний спір підлягає розгляду виключно у порядку адміністративного судочинства. Крім того, зазначає що Харківська міська рада не надала заперечень щодо розгляду у порядку адміністративного судочинства другої заявленої вимоги - про зобов`язання Харківську міську раду прийняти рішення про продаж земельних ділянок.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 року провадження у справі № 520/1094/19 за позовом ОСОБА_1 закрито.

Висновок суду про закриття провадження вмотивований тим, що даний спір виник з правовідносин, у яких орган місцевого самоврядування є учасником цивільних відносин та реалізує повноваження власника майна, а тому, не має ознак адміністративної справи, унаслідок чого належить до юрисдикції цивільних судів.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в порядку загального провадження.

Скаржник зазначає, що предметом спору у цій справі є не його приватний інтерес, а рішення Харківської міської ради, прийняте при здійсненні цим органом публічно-владних управлінських функцій. Те, що вказаним рішенням порушено його законний інтерес жодним чином не вказує на те, що між ним та Харківською міською радою наявний приватно-правовий спір, адже такий інтерес порушено при виконанні публічно-владних управлінських функцій.

Як станом на сьогодні, так і станом на момент винесення Харківською міською радою рішення 24 сесії 7 скликання від 19.12.2018 року № 1375/18 «Про продаж земельних ділянок юридичним та фізичним особам», яким відмовлено у продажу земельних ділянок, площею 0,0185 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та площею 0,0279 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) по АДРЕСА_1 , зазначені земельні ділянки перебували у комунальній власності територіальної громади міста Харкова.

Повноваження, що входять до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад зазначені в статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Так, відповідно до п. 34 вказаної статті, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Відповідні повноваження надає ЗК України в ч. 1 ст. 128, де зазначено, що продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень

При цьому, частиною 5 статті 128 ЗК України, передбачений вичерпний перелік підстав для відмови у продажу земельної ділянки. Тобто законодавець, якщо і надав правомочності власника на земельну ділянку, яка знаходиться на території територіальної громади, то виключно в рамках статті 128 ЗК України.

Таким чином, спір щодо прийняття 24 сесією 7 скликання Харківської міської ради Харківської області рішення вія 19.12.2018 року № 1375/18 «Про продаж земельних ділянок юридичним та фізичним особам», в частині відмови йому у продажу земельних ділянок, площею 0,0185 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та площею 0,0279 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) по АДРЕСА_1 ; зобов`язання Харківської міської ради прийняти рішення про продаж йому земельних ділянок, площею 0,0185 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та площею 0,0279 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) по АДРЕСА_1 є публічно- правовим, а отже на підставі ст. ст. 2, 19 Конституції України підлягає розгляду виключно в адміністративних судах.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Харківської міської ради не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу, відповідно до приписів ст. 316 КАС України, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що позивач ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки площею 279 кв.м. (0,0279га) по АДРЕСА_1 для будівництва аптеки (на підставі рішення 25 сесії Харківської міської ради ІV скликання від 06.10.2004 року № 147/04, договору оренди землі від 19.07.2005 року) та земельної ділянки загальною площею 0,0185 га по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування будівлі аптеки (на підставі рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 26.10.2016 року № 400/16).

Власником перелічених земельних ділянок є територіальна громада м. Харкова в особі органу місцевого самоврядування - міської ради.

На вказаних земельних ділянках знаходиться належний позивачу на праві приватної власності об`єкт нерухомості - нежитлова будівля літ «А-2», загальною площею 480,0 кв.м. (аптека).

Рішенням Харківської міської ради Харківської області 24 сесії 7 скликання від 19.12.2018 року № 1375/18 «Про продаж земельних ділянок юридичним та фізичним особам» позивачу ОСОБА_1 відмовлено у продажу земельних ділянок площею 0,0185 га кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , площею, 0,0279 га кадастровий номер НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 .

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2019 року у справі № 706/563/15-а зазначено, що «… Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинків, споруд (зміст якого розкривається, зокрема, як у ст. 120 Земельного кодексу України, так і у ст. 377 Цивільного кодексу України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Таким чином, відповідно до зазначених правових норм власники будинковолодіння мають право на приватизацію земельної ділянки, в тому числі шляхом безоплатної передачі їм такої із земель державної або комунальної власності, де розташована вказана споруда.

Якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема і щодо оформлення права на земельну ділянку під набутим у власність будинком або спорудою, то визнання незаконними таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Колегія суддів зазначає, що за правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

Таким чином, предметом розгляду в даній справі є не стільки дії та рішення органу місцевого самоврядування, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивача щодо набуття права власності на спірні земельні ділянки, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин».

За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (чч. 1-3 ст. 242 КАС України).

За визначеного, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, зазначає, що даний спір виник з правовідносин, у яких орган місцевого самоврядування є учасником цивільних відносин та реалізує повноваження власника майна, а тому, не має ознак адміністративної справи, відтак, належить до юрисдикції цивільних судів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Постанова у повному обсязі складена і підписана 31 травня 2019 року.