Справа № 560/3906/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3906/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

04 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Боровицького О. А.,

представника позивача: Лотоцького В.І.;

представника відповідача: Ткачук М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ АВТО" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ АВТО" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.02.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження домовленостей з покупцями щодо доставки товару за рахунок позивача, надані позивачем подорожні листи службових легкових автомобілів складені формально не можуть вважатись первинними документами та підтверджувати перевезення товару вантажними автомобілями позивача, при цьому позивачем не надано належних доказів здійснення вантажних перевезень, в тому числі товарно-транспортних накладних, подорожніх листів вантажного автомобіля, талонів замовника.

Враховуючи викладене, відповідач наголошує на недоведеності господарської необхідності списання позивачем паливно-мастильних матеріалів на орендовані вантажні автомобілі, відповідно й неправомірності формування позивачем податкового кредиту за результатом операцій з такого списання.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ АВТО" є юридичною особою, , вид діяльності підприємства за КВЕД є: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

На підставі направлень від 17.04.2018 року №1133, №1134, виданих ГУ ДФС у Хмельницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ АВТО" податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено Акт №0964/22-01-14-010/37180633 від 21.05.2018.

В ході перевірки виявлено та зафіксовано в акті перевірки порушення ТОВ "ЕНЕРДЖІ АВТО" вимог абз. «г» п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість всього у сумі 122 260 грн., в тому числі: за лютий 2015 року - 4168 грн., за березень 2015 року - 2391 грн., за квітень 2015 року - 2311 грн., за травень 2015 року - 3059 грн., за січень 2016 року - 18792 грн., за жовтень 2016 року - 35871 грн., за жовтень 2017 року - 23024 грн., за грудень 2017 року - 32644 гривень.

На підставі висновків акту №0964/22-01-14-010/37180633 від 21.05.2018 Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми «Р» № від 05.06.2018 року, яким було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 141738,00 грн., з яких: 113390, 00 грн. - основний платіж, 28348, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Позивач не погодився із податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № від 05.06.2018 та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновки, викладені в акті перевірки є необґрунтованими та безпідставними, а податкове повідомлення-рішення, прийняте на його підставі є таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання. Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту та витрат, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Підставою для нарахування грошового зобов`язання з ПДВ згідно спірного податкового податкового-рішення слугував висновком відповідача про відсутність зв`язку із господарською діяльністю позивача операцій із списання ПМП у періоді з 01.01.2015 по 31.12.2017 на вантажні автомобілі, а саме: автомобіль марки OPEL VIVARO, автомобіль марки VOLKSWAGEN LT46 та автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, які були орендовані згідно договорів оренди.

Встановлено, що 07.11.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Орендодавці) та TOB «Енерджі Авто» (Орендар) було укладено Договір оренди №2770.

Відповідно до п.1 вказаного договору орендодавці зобов`язуються передати орендареві в строкове платне користування автомобіль марки OPEL VIVARO, рік випуску 2004, кузов (шасі, рама), № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а орендар зобов`язується прийняти вказаний автомобіль та використовувати його за цільовим призначенням з метою здійснення господарської діяльності, а також сплачувати орендодавцям орендну плату, строком до 07.11.2016 року.

Транспортний засіб оцінюється сторонами в сумі 25000,00 грн.

Орендна плата за користування транспортним засобом встановлена сторонами щомісячно в розмірі 1800,00 грн.

25.12.2015 року між ОСОБА_3 (Орендодавець) та TOB « Енерджі Авто», (Орендар) було укладено Договір оренди №3129.

Відповідно до п.1 вказаного договору орендодавець зобов`язується передати орендареві в строкове платне користування автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 46, 2002 року випуску, кузов (шасі, рама), № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 строком до 26.12.2018 року, а орендар зобов`язується прийняти вказаний автомобіль та використовувати його за цільовим призначенням з метою здійснення господарської діяльності, а також сплачувати орендодавцям орендну плату.

Транспортний засіб оцінюється сторонами в сумі 25000,00 грн.

Орендна плата за користування транспортним засобом встановлена сторонами щомісячно в розмірі 1200,00 грн.

24 травня 2017 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та TOB « Енерджі Авто», (Орендар) було укладено Договір оренди №1482.

Відповідно до п.1 вказаного договору орендодавець зобов`язується передати орендареві в строкове платне користування автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2000 року випуску, кузов (шасі, рама), № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , строком до 24.05.2020 року, а орендар зобов`язується прийняти вказаний автомобіль та використовувати його за цільовим призначенням з метою здійснення господарської діяльності, а також сплачувати орендодавцям орендну плату.

Транспортний засіб оцінюється сторонами в сумі 25000,00 грн.

Орендна плата за користування транспортним засобом встановлена сторонами щомісячно в розмірі 600 грн.

TOB «Енерджі Авто» видано наказ №03 від 03.01.2016 року "Про доставку товару (акумуляторних батарей, моторних олив) покупцям та замовникам автотранспортом ТОВ «Енерджі Авто» (оперативна оренда).

Відповідно до п.6 вказаного наказу витрати по доставці Товару покупцям та замовникам автотранспортом товариства і інших поїздках, відносити до витрат періоду доставки і за рахунок загального доходу, отриманого підприємством в процесі господарської діяльності.

Аналогічні вимоги щодо поставляння товару автотранспортом ТОВ «Енерджі Авто» зазначені також у наказі № 14 від 25.12.2014 року.

08.11.2013 року TOB « Енерджі Авто» видано наказ №11 "Про затвердження норм витрат палива на роботу автомобіля малотонажний фургон-В OPEL VIVARO 1.91 (оперативна оренда)".

Відповідно до п.1 наказано установити для автомобіля малотонажний фургон-В OPEL VIVARO 1.9 і(2004 року випуску) згідно контрольних замірів базову лінійну норму витрати палива на пробіг автомобіля на 100 км (з нормативним грузом) - 8.9л.

25.12.2015 року TOB « Енерджі Авто» видано наказ №17 "Про затвердження норм витрат палива на роботу автомобіля фургон VOLKSWAGEN LT46 2.5і (оперативна оренда)".

Відповідно до п.1 наказано установити для автомобіля фургон VOLKSWAGEN LT46 2.5і (2002 року випуску) згідно контрольних замірів базову лінійну норму витрати палива на пробіг автомобіля на 100 км (з нормативним грузом) - 12л.

25.05.2017 року TOB « Енерджі Авто» видано наказ №09 "Про затверджена норм витрат палива на роботу автомобіля малотонажний фургон-В VOLKSWAGEN TRANSPORTER 1.5і (оперативна оренда).

Відповідно до п.1 наказано установити для автомобіля малотонажний фургон - В VOLKSWAGEN TRANSPORTER 1.5і (2000 року випуску) згідно контрольних замірів базову лінійну норму витрати палива на пробіг автомобіля на 100 км (з нормативним грузом) - 10л.

У період, що підлягав перевірці, TOB «Енерджі Авто» здійснювало оптову та роздрібну торгівлю акумуляторами, моторними оливами, трансмісійними оливами, охолоджуючими рідинами, про що позивачем із відповідними суб`єктами господарювання було укладено ряд договорів поставки.

Даним автотранспортом, керуючись умовами договорів поставки та наказами № 03 від 03.01.2016 року «Про доставку товару (акумуляторних батарей, моторних олив) покупцям та замовникам автотранспортом TOB «Енерджі Авто», № 11 від 08.11.2013 року «Про затвердження норм витрат палива на роботу автомобіля малотонажний фургон OPEL VIVARO 1,9і», № 17 від 25.12.2015 року «Про затвердження норм витрат палива на роботу автомобіля фургон VOLKSWAGEN LT46 2,5і», № 09 від 25.05.2017 року «Про затвердження норм витрат палива на роботу автомобіля малотонажний фургон VOLKSWAGEN TRANSPORTER 1,5і» позивач здійснював доставку акумуляторних батарей, моторних олив їх покупцям, що знаходяться на території Хмельницької, Тернопільської та Чернівецької областей з подальшим віднесенням витрат з придбання паливно-мастильних матеріалів до складу витрат операційної діяльності.

Відповідачем в акті перевірки вказано, що в п.4.2 наданих до перевірки договорів на поставку товару покупцям зазначено, що поставка Товару здійснюється на умовах самостійного вивозу зі складу, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м.Кам`янець-Подільський, вул. Маршала Харченка, 24 Б, або за домовленістю сторін Продавець доставляє товар.

В інших договорах, які не було взято відповідачем до уваги, копії яких містяться в матеріалах справи, зазначено, що поставка Товару здійснюється зі складу, що знаходиться за адресою: м.Кам`янець-Подільський, вул. Маршала Харченка 24Б транспортом Продавця та за його рахунок.

Відповідно до п.4.3 договорів постачання перехід права власності та ризик випадкового пошкодження чи знищення Товару від Продавця до Покупця відбувається в момент передачі Товару Покупцю згідно видаткової накладної.

Таким чином, доводи представника відповідача про те, що придбане пальне в подальшому використано в операціях, що не є господарською діяльністю підприємства є помилковими, оскільки відповідачем не доведено відсутність таких операцій. Натомість, актом перевірки підтверджено та відповідачем не заперечується факт виконання позивачем договорів постачання акумуляторів та моторних олив і отримання прибутку від виконання даних договорів.

Крім того, на виконання умов договорів постачання позивачем на підтвердження поставки товару за його рахунок та транспортом TOB «Енерджі Авто» до суду надано: копії подорожніх листів, видаткові накладні, акти списання палива, договори купівлі-продажу нафтопродуктів, накладні на купівлю нафтопродуктів, звіти про переміщення товарів на складах, облікові регістри 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями.

Відповідачем зроблено висновок, що до перевірки не надано, та перевіркою не встановлено будь-яких первинних документів, які підтверджували мету вищезазначених поїздок та наказів про відрядження працівників, товарно-транспортних накладних, що не дає можливості встановити, хто є замовником товару.

Наказом Державної служби статистики України від 19.03.2013 р. № 95 визнано таким, що втратив чинність наказ Державного комітету статистики України від 17 лютого 1998 року № 74 «Про затвердження типової форми первинного обліку роботи службового легкового автомобіля та Інструкції про порядок її застосування».

Зазначеним вище наказом, який втратив чинність, було затверджено форму подорожнього листа, який використовувався в якості первинного документу для списання пального.

Отже, незважаючи на необов`язковість заповнення подорожніх листів даної форми, TOB «Енерджі Авто» використав діючу раніше їх форму в якості первинних документів для списання пального.

Суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зазначаючи у подорожніх листах його номер, дату виписки, загальний пробіг, норму списання, витрати пального та маршрут перевезення, позивач створив «первинний документ», необхідний для списання пального.

Надаючи юридичну оцінку посиланням відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних як факт, що свідчить про відсутність реальних господарських операцій, суд виходить із правової позиції, викладеної Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №816/166/15-а (адміністративне провадження К/9901/8403/18).

Так, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно пунктів 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається.

Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників).

При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Отже, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд зазначає, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що окремі недоліки в оформленні первинних документів не спростовують наявності у підприємства відповідних господарських операцій. Відсутність реквізитів первинних документів ще не означає їх дефектність; відсутність деталізації в первинних документах не є підставою для визнання нереальності господарських операцій. В кожному конкретному спірному випадку важливо окремо досліджувати характер недоліків первинних документів, однак згідно з прямим приписом статті 9 Закону №996-XIV такі недоліки не повинні унеможливлювати ідентифікацію осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, зміст та обсяг таких господарських операцій тощо. Водночас неістотні недоліки первинних документів не є підставою для невизнання факту відсутності здійснення господарської операції.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №806/1033/17.

З урахуванням достатніх доказів реальності досліджуваної господарських операцій здійснених позивачем, суд не вважає доводи відповідача про ненадання позивачем належних доказів здійснення вантажних перевезень, беззаперечним доказом нереальності таких операцій.

Тому суд вважає, що списання TOB «Енерджі Авто» паливно-мастильних матеріалів на підставі шляхових листів, видаткових накладних на товар, накладних на внутрішнє переміщення (переміщення товару на склад у м.Чернівці), актів списання паливно-мастильних матеріалів, документів на оплату даного товару є правомірним, оскільки відбувся фактичний рух активів позивача.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Крім того, апеляційний суд враховує, що згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення економічного дослідження від 05.11.2018 року №4/18-11.1, викладений в акті перевірки №0964/22-01-14-010/37180633 від 21.05.2018 року висновок про заниження ТОВ "ЕНЕРДЖІ АВТО" податку на додану вартість в сумі 113390,00 грн., документально та нормативно не підтверджується.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено обґрунтованості висновків перевірки та правомірності оскаржуваних рішень, суд вважає, що наявні підстави для захисту прав позивача у судовому порядку шляхом визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.06.2018 року.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 червня 2019 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.